Справа № 667/1153/16-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 667/1153/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача Кравець О.О.
судді -Домусчі С. Д.
судді -Коваль М.П.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції та просила визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №079330 про накладення штрафу у сумі 255 грн. за ст..122 ч.1 КУАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2016 року позов був задоволений.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не з'явилися, а тому суд відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних обставин:

Судом першої інстанції встановлено,що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20.02.2016 року та постанови по справі про адміністративне правопорушення від 20.02.2016 року ПСЗ №079330, 20.02.2016 року 11-24 год. інспектором патрульної служби м. Херсон 1 взводу 3 роти рядовим ОСОБА_5 було встановлено знаходження автомобілю КIA Sportage в м. Херсоні біля узбіччя по вул. К. Маркса в зоні дії дорожнього знаку 3.34. «зупинку заборонено».

За вказаним порушенням позивача притягнено до адміністративної відповідальності та піддано штрафу за ст. 122 ч. 1 КУАП у сумі 255 грн.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 пояснили, що 20.02.2016 року вони заступили на патрулювання, рухаючись по вул.. Потьомкінській в м. Херсоні в районі аптеки «Копійка» побачили автомобіль НОМЕР_1, який стояв біля узбіччя дороги в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушено вимогу п.19.9 ПДР, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУАП та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності з застосуванням адміністративного штрафу у розмірі 255 грн., з якою позивач була ознайомлення та не погодилась з їх діями, чинила тиск, ніяких заяв щодо поганого самопочуття позивачем зроблено не було.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст.222 КУАП Органи Національної поліції розглядають справи : про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування постанови серії ПСЗ № 079330 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУАП .

Так, обґрунтовуючи свою позицію, відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що порушення позивачем ПДР підтверджується відео з нагрудної камери поліцейського, яке було приєднано до матеріалів справи та показаннями свідків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданого відповідачем ,на виконання ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року ,відеозапису з нагрудної камери відео-реєстратора поліцейського патрульної служби та дослідженого у судовому засіданні вбачається, що поліцейським патрульної служби було зафіксовано лише складання постанови, в ході якого позивач своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнавав, але сторонами не заперечується факт зупинки транспортного засобу під керуванням позивача в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» .

Відео-фіксація працівником поліції розпочата з моменту спілкування з позивачем за фактом вже здійснення порушення вимог дорожнього знаку 3.34 ПДР України та зона дії знаку «Зупинку заборонено» , але нею не підтверджується факт , що позивачка здійснила зупинку, з погіршенням самопочуття або за технічних причин.

Позивачем зі свого боку не надано суду жодних доказів того, що його зупинка в зоні дії такого знаку була зумовлена безпосередньо погіршенням самопочуття чи технічною неполадкою .

Таким чином , апеляційний суд дійшов до висновку про наявність в діях позивача порушенням вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУАП.

При цьому, відповідно до ст. 268 КУАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, апеляційний суд вважає наявними підстави для відмови у задоволенні позову у повному обсязі , так як відповідачем-суб'єктом владних повноважень в порядку ч.2 ст. 71 КАС України засобами відео-фіксації та протоколом про адміністративне правопорушення доведено законність та обґрунтованість винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №019069 від 11.04.2016 р. та законність дій щодо її складення та притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності .

Згідно п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 3. ч.1. ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.94, ч.1 ст. 195,197, 198, 202, ч.2 ст. 205, ч.1 ст.207, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м.Херсона Департаменту патрульної поліції - задовольнити, постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2016 року -скасувати.

Прийняти нову постанову:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 - відмовити .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі ,та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

суддя-доповідач Кравець О.О.

Суддя Домусчі С.Д.

Суддя Коваль М.П.