Справа № 751/5277/16-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/5277/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Косач І.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Літвіної Н.М. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Чернігівської митниці ДФС на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Чернігівської митниці ДФС, заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями - Литвиненка Володимира Володимировича про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС, заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями - Литвиненка Володимира Володимировича про визнання дій протиправними, визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення митних правил від 04.05.2016р. № 0172/10200/16.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2016 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову в справі про порушення митних правил від 04.05.2016р. № 0172/10200/16, прийняту заступником начальника Чернігівської митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями - Литвиненком В.В. відносно ОСОБА_5 щодо вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 467 947,91 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Чернігівська митниця ДФС звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, однак представником позивача - ОСОБА_7 засобами електронного зв'язку направлено на адресу суду повторне клопотання про відкладення розгляду справи, з підстав неможливості з'явитися в судове засідання, у зв'язку з перебуванням на лікуванні.

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки повторне відкладення може призвести до затягування строків розгляду справи, та, як наслідок, вчинення таких дій - порушення судом норм процесуального права. Крім цього, в обґрунтування поданого клопотання, представником позивача не надано жодних доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити без задоволення повторне клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2016 року головним державним інспектором відділу протидії митним правопорушенням УБзМП Чернігівської митниці ДФС Григорєвим В.В. відносно ОСОБА_5 складений протокол про порушення митних правил № 0172/10200/16 за ознаками ст. 485 Митного кодексу України.

На підставі зазначеного протоколу, 04 травня 2016 року Чернігівською митницею ДФС була прийнята постанова в справі про порушення митних правил № 0172/10200/16, якою на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів - 1 467 947,00 грн.

Вказаною постановою зафіксовано, що 29 січня 2016 року о 03 год. 53 хв. в зоні діяльності Волинської митниці ДФС гр. ОСОБА_9 було ввезено на митну територію України, в митному режимі «Транзит» автомобіль марки «AUDI A6» р.н.з. НОМЕР_1, номер кузова - НОМЕР_2.

Того ж дня, о 14 год. 38 хв. гр. ОСОБА_9 вивіз цей автомобіль за межі митної території України через м/п «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС.

29 січня 2016 року о 15 год. 55 хв. гр. Республіки Білорусь ОСОБА_5 через м/п «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС було ввезено на митну територію України, з метою особистого користування в митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року», автомобіль марки «AUDI A6» р.н.з. НОМЕР_1, номер кузова - НОМЕР_2, який відповідно до свідоцтва при реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (країна реєстрації - Республіка Литва) належить UAB «EUROHOLDING».

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулася з вищевказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 544 Митного кодексу України, серед основних завдань, покладених на органи доходів і зборів, є забезпечення правильного застосування, неухильного дотримання та запобігання невиконанню вимог законодавства України з питань державної митної справи, забезпечення виконання зобов'язань, передбачених міжнародними договорами України з питань державної митної справи, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил на всій території України.

Згідно ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

Питання тимчасового ввезення транспортних засобів врегульовано Конвенцією про тимчасове ввезення та Додатками до неї , ратифікованої Законом України від 24.03.2004р. № 1661-ІУ.

Відповідно до ст. 1 Конвенції, кожна із Договірних Сторін зобов'язується надавати згоду на тимчасове ввезення товарів (у тому числі транспортних засобів), зазначених у Додатках до цієї Конвенції.

Згідно п «с» ч. 1 ст. 1 Глави І Додатку «С» Конвенції, «приватне використання» транспортних засобів означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Статтею 5 Глави III Додатку «С» передбачено, що транспортні засоби для приватного використання повинні бути зареєстрованими на території, яка не є територією тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка зареєстрована або постійно проживає за межами території тимчасового ввезення, і ввозитись та використовуватись особами, які постійно проживають на такій території.

На національному рівні питання тимчасового ввезення врегульовано ст. 380 МК України, відповідно до якої, дозволяється тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів для особистого користування на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

При цьому, ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням боротьби з митними правопорушеннями Чернігівської митниці ДФС в рамках операції «Рубіж 2016» було проведено перевірку щодо законності ввезення на митну територію України гр. ОСОБА_5 автомобіля марки «AUDI A6» р.н.з. НОМЕР_1, номер кузова - НОМЕР_2.

В ході проведення перевірки, за запитом Чернігівської митниці ДФС від 04.03.2016р. № 926/25-70-26-03, гр. ОСОБА_5 була опитана Гостомельською митницею Республіки Білорусь та повідомила, що вона не є працівником підприємства UAB «EUROHOLDING»; жодних інтересів даного підприємства вона не представляє; коли і при яких обставинах на її ім'я було оформлено доручення від підприємства UAB «EUROHOLDING» їй не відомо; посвідчення на право керування транспортним засобом не має; мета ввезення нею в Україну транспортного засобу - для продажу; де на даний час знаходиться транспортний засіб, хто і з якою метою його використовує в Україні їй невідомо; транспортний засіб було передано на митній території України біля м/п «Нові Яриловичі» іншій особі з метою отримання матеріальної винагороди в розмірі 100 000 білоруських рублів (а.с.52-54).

15 квітня 2016 року головним державним інспектором відділу протидії митним правопорушенням управління боротьби з митними правопорушеннями Чернігівської митниці ДФС Григорєвим В.В. без присутності особи, що притягається до відповідальності громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_5 було складено протокол про порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, а саме: ОСОБА_5 порушила встановлені Митним кодексом умови тимчасового ввезення на митну територію України вищезазначеного транспортного засобу особистого користування, використала транспортний засіб особистого користування, стосовно якого надані пільги по сплаті митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку із якими було надані такі пільги та не виконав обов'язок із сплати митних платежів (а.с.7-10).

Доводи позивача, викладені в її позовній заяві, що дана інформація була отримана від неї в результаті психологічного тиску на неї з боку окремих осіб Гостомельської митниці є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, позивач не була позбавлена можливості надати додаткові (інші) пояснення, які б були враховані/не враховані під час прийняття відповідачем оскаржуваної постанови. Однак, ні під час вручення протоколу, ні під час подальшого провадження у справі, жодних пояснень ОСОБА_5 не надавала.

Диспозицією ст. 485 МК України передбачений склад порушення митних правил, об'єктивна сторона якого полягає, в тому числі, протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких було надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно ст. 292 Митного кодексу України, митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Згідно розрахунків платежів, наявних в матеріалах справи, сума митних платежів, які підлягали сплаті на момент ввезення (29.01.2016р.) на митну територію України автомобіля марки «AUDI A6» р.н.з. НОМЕР_1, номер кузова - НОМЕР_2, становить 489 315,97 грн. (а.с.65-66).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні нею порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а саме: вчинення інших протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, відповідачем повністю доведена, а відтак, постанова про накладення штрафу за порушення митних правил від 04.05.2016р. № 0172/10200/16 прийнята з дотриманням норм чинного законодавства України та скасуванню не підлягає.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Літвіна Н.М.

Повний текст постанови виготовлено 14.11.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.