Справа № 2а-4119/11/0970
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. Справа № 2a-4119/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Микитин Н.М.

при секретарі судового засідання Мулі Х.О.

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Форест" до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 01.12.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Форест (надалі відповідач, ТОВ Форест) звернулось в суд з адміністративним позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі відповідач, Коломийська ОДПІ)про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень за № та № від 01.12.2011 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2012 № 2a-4119/11/0970 позов ТОВ Форест задовольнено повністю. Визнано протиправними та скасуваано податкові повідомлення-рішення Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції від 01.12.2011 року за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Ухвалою Львіського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013 № 30221/12 апеляційну скаргу Коломийської обєднаної державної податкової інспекції залишено без задоволення, а вищевказану постанову без змін.

18.05.2016 р. Вищим адміністративним судом України прийнято ухвалу № К/800/35213/13 про часткове задоволення касаційної скарги Коломийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області та скасувано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2012 і ухвалу ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду від 12.06.2013, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Колегією суддів Вищого адміністративного суду України зазначено, що під час нового розгляду справи суду слід перевірити належним чином доводи сторін щодо фактичної поставки позивачу від ТОВ Укртехнологія-Ко товару. З цією метою, в разі необхідності, зобовязати сторони надати докази, яких не буде вистачати для зясування відповідних обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися.

Ухвалою Івано-Франківського адміністративного суду від 30.06.2016 дана справа призначена до судового розгляду.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеної ДПІ в Коломийському районі перевірки встановлено заниження позивачем сум з податку на прибуток на суму 133 885 грн., та заниження податкового зобовязання по податку на додану вартість на суму 107 108 грн. За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Сторона позивача вказує, що виявлені при проведенні перевірки порушення ґрунтуються виключно на висновку перевірки щодо нікчемності договору укладеного між ТзОВ Форест з ТзОВ Укртехнологія-Ко та договір не направлений на реальне настання правових наслідків обумовлених у них. Фактично вказаний висновок ґрунтується на висновках Коломийської оДПІ викладених в Акті перевірки діяльності ТзОВ Укртехнологія-Ко, згідно яких, усі господарські операції за період з 16.04.2008 року по 31.12.2010 року щодо придбання ТзОВ Укртехнологія-Ко товарів (робіт, послуг) у контрагентів-постачальників та продажу ТзОВ Укртехнологія-Ко товарів (робіт, послуг) на адресу контрагентів-покупців не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявністю трудових, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій.

Крім того, вважає, що зазначені висновки податкового органу суперечать вимогам чинних на той час Закону України Про податок на додану вартість та Закону України Про оподаткування прибутку підприємств.

Представники позивача в судовому позов підтримали в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та письмових поясненнях від 17.10.2016. Зазначили, що вироком Коломийського міськрайонного суду від 30.01.2014 року директора ТОВ «Форест» не визано винним за ст. 212 КК України по контрагенту ТОВ «Укртехнологія-Ко». Звернули увагу суду на покази свідків допитаних в судовому засіданні, які підтвердили, що пиломатеріали від ТОВ «Укртехнологія-Ко» до ТОВ «Форест» поставлялися. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечила та суду пояснила актом перевірки встановлено порушення ч.1ст.203, ч.1ст.207, ст.215, п.1ст.216, ч.1ст.228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ТзОВ Укртехнологія-Ко з постачальниками та покупцями. Висновок про нікчемність правочину між позивачем та ТОВ Укртехнологія-Ко обґрунтовано відсутністю у цього постачальника основних фондів, трудових ресурсів, необхідних для здійснення поставки, а також поясненнями двох директорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в яких вони вказують про формальне виконання повноважень директора, в періоди виконання поставок позивачу, та реєстрацію товариства за винагороду. Звернула увагу на те, що копії накладних на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Укртехнологія-Ко» не містять жодних відомостей щодо ідентифікації осіб, їх посад та повноважень на складання і підписання документів від імені постачальника, тому неможливо встановити осіб, які здійснювали відвантаження вантажу зі сторони постачальника та приймання вантажу від ТОВ «Форест», оскільки наявні лише підписи сторін, при цьому відсутні прізвища та ініціали осіб, які підписали первинні документи. Представник відповідача послалась на письмові пояснення від 26.08.2016. Просила суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що зареєстрований приватним підприємцем, послуги надавав згідно довіреності виданої директором ТОВ «Форест». При здійсненні підприємницької діяльності поставляв пиловник, пиломатеріали, а також за відсутності директора приймав товар, підписував накладні. Пригадує, що поставки також відбувались від контрагента ТОВ «Укртехнологогія-Ко». Після огляду в судовому засіданні договору № 1/04 від 01.04.2009 укладеного між ТОВ «Укртехнологія-Ко» і ТОВ «Форест», вказав, що підпис у графі «Директор ОСОБА_1Я.» належить йому. Під час допиту в судовому засіданні відмовився від наданих ним показань при допиті як свідка по кримінальній справі слідчому ДПС в Івано-Франківській області викладених в протоколі додаткового допиту свідка від 14.05.2012 року, про те, що пиловник та пиломатеріали від ТОВ «Укртехнологія-Ко» ним не приймались.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що працювала бухгалтером товариства з обмеженою відповідальністю «Форест» з 2009 по 2010 рік. При здійсненні господарської діяльності приймали товар, який поставлявся від постачальників, директор ОСОБА_1 або ОСОБА_7, такий товар зберігався на території товариства. Вказала, що їй не відомо як укладалися договори із ТОВ «Укртехнологія-Ко». Особисто нею такий товар від даного підприємства не приймався, проте вона чула через прочинене вікно розмову робітників, що прийшов товар від ТОВ «Укртехнолгія-Ко».

ОСОБА_9, як свідок, суду посвідчив, що працював на ТОВ «Форест» машиністом баштового крану до виходу на пенсію з 2001 по 2010 роки. На запитання суду відповів, що багато машин привозили пиловник та пиломатеріали, в основному це була дошка 50 мм., які він розгружав. Зазначив, що кабіна в якій він працював під час розвантаження товару знаходилась на висоті шостого поверху житлового будинку. З розмов працівників внизу він чув, що відбулась поставка від ТОВ «Укртехнолгія-Ко», тому в першу чергу він розвантажував автомобілі ТОВ «Укртехнолгія-Ко». Документів, які б підтверджували, що такі автомобілі чи товар належить ТОВ «Укртехнологія-Ко», він особисто не бачив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, свідчення свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов безпідставний та не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю Форест зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Коломийської міської ради Івано-Франківської області 06.06.2001 року (а.с. 71 том 1) та є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №12593747 від 13.06.2001 року (а.с. 72 том 1).

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України одним із видів діяльності позивача за КВЕД є оптова торгівля деревиною (а.с. 147 том 2).

У період з 14.11.2011 року по 18.11.2011 року Коломийською оДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю Форест щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ Укртехнологія-Ко, їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.04.2009 року по 30.06.2009 року та з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року, за результатами якої складено акт за №2898/231/31509856 від 23.11.2011 року(а.с.15-32, том1).

Відповідно до вищенаведеного акту, перевіркою встановлено, що в порушення п. 5.1, пп.5.2.1 п.5.2 та пп.5.3.9 п.5.3, ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств ТОВ Форест, зайво віднесено до складу валових витрат, витрати на придбання, які не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами в сумі 535540 грн. а саме: в II кварталі 2009 року в сумі - 354540 грн.; в І кварталі 2010 року в сумі - 181000 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 133885 грн., в тому числі: за II кварталі 2009 року в сумі - 88635грн.; за І квартал 2010 року в сумі - 45250 грн.

Крім того, проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ Форест до складу податкового кредиту віднесено суми ПДВ по податкових накладних, виписаних від імені ТОВ Укртехнологія-Ко в сумі 107108 грн. в деклараціях по ПДВ: за квітень 2009 року в сумі 15300 грн.; за травень 2009 року в сумі 55608 грн.; за лютий 2010 року в сумі 36200 грн.

Висновок Коломийської оДПІ про нікчемність правочину між позивачем та ТОВ Укртехнологія-Ко обґрунтовано відсутністю у цього постачальника основних фондів, трудових ресурсів, необхідних для здійснення поставки, а також поясненнями директора ОСОБА_5, в яких він вказує про формальне виконання повноважень директора та реєстрацію товариства за винагороду.

За результатами перевірки Коломийською оДПІ винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення: за № від 01.12.2011 року яким позивачу донараховано зобовязання з податку на прибуток на суму 133 885 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 66 942,5 грн.; та за № від 01.12.2011 року, яким позивачу донараховано зобовязання по податку на додану вартість на суму 107 108 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 53 554 грн(а.с.13-14, том 1).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Так, між ТОВ Форест, в особі директора ОСОБА_1, та ТОВ Укртехнологія-Ко, в особі директора ОСОБА_6, укладено договір від 01.04.2009 року за №1/04, згідно з яким ТОВ Укртехнологія-Ко зобов'язується поставити ТзОВ Форест лісопродукцію, а саме дошку та пиловник хвойний, загальний обсяг поставки складає 1500 куб.м. За договором ТОВ Форест зобов'язується провести оплату на розрахунковий рахунок ТОВ Укртехнологія-Ко за поставлену продукцію згідно виставлених рахунків.

В судовому засіданні, на підставі свідчень свідка ОСОБА_7 та пояснень директора ОСОБА_1, які не оспорюються стороною відповідача, встановлено, що вищевказаний договір із сторони ТОВ «Форест» підписано ОСОБА_7 Доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_7 на підписання такого договору із сторони товариства стороню позивача не надано. Посилання представника позивача на видані ТОВ «Форест» доручення на імя ОСОБА_7 від 21.01.2010 є неналежними, оскільки уповноважуть останнього на отримання та відправку вантажів на станціях Рожнятова, Коломиї та ОСОБА_4 залізниці(а.с.140, 144, 146 том 2).

Крім того, згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 04.05.2012 року, попередженого про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та дачу завідомо неправдивих показань, такий пояснив, що жодних договорів на проведення фінансово-господарських операцій із ТОВ «Форест» від імені TOB «Укртехнологія-Ко» не підписував, про дане підприємство чує вперше, посадові особи із TOB «Форест» йому не відомі, жодних документів податкової звітності як директор TOB «Укртехнологія-Ко» не підписував, ніяких дій з приводу діяльності очолюваного підприємства не здійснював, в кого знаходились печатка та реєстраційні, документи підприємства йому не відомо.

Судом вживались заходи щодо допиту в судовому засіданні ОСОБА_6 та неодноразово направлялись повістки про виклик такого як свідка, однак такий не прибув до суду.

Підставою недійсності правочину, передбаченою частиною першою статті 215 ЦК, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першоютретьою статті 203 ЦК визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В даному випадку, судом не встановленно набрання юридичної сили (чинності) договору поставки від 01.04.2009 року за №1/04 укладеного між ТОВ Укртехнологія-Ко та ТОВ Форест, оскільки відсутнє волевиявлення зі сторони ТОВ Укртехнологія-Ко, як вбачається із пояснень директора ОСОБА_6, та відсутня угодоздатність ОСОБА_7, як особи, що підписала вказаний договір в інтересах ТОВ «Форест».

Також, між ТзОВ «Форест» і ТОВ «Укртехнолгія-Ко» укладено договір купівлі-продажу № 04/02 від 01.02.2010 року, згідно якого ТОВ «Укртехнолгія-Ко» зобовязалося передати у власність ТОВ «Форест» лісопродукцію, на загальну вартість 1200000,00 грн. в тому числі ПДВ 200000,00 грн. (а.с. 141-142, том 2). Вказаний договір підписано директором ТОВ «Укртехнолгія-Ко» ОСОБА_5 та директором ТОВ «Форест» ОСОБА_1

Відповідно до умов наведеного Договору ТОВ «Укртехнолгія-Ко» зобовязувалось передати, а ТОВ Форест прийняти та оплати продукцію в асортименті: дошка хвойна, дошка твердолистяна, пиловник хвойний, дріт Катанка (надалі товар) на загальну суму 1200000 грн. (п.п. 1.1, 2.1, 3.3 Договору).

Також, судовому засіданні та письмових поясненнях директор ОСОБА_1 щодо укладення договору поставки із ТОВ «Укртехнологія-Ко» пояснив, що пропозицію співпраці йому запропонували представники TOB «Укртехнологія-Ко», які приїхали до нього у кількості 3-4 чоловік, з ким із них укладався договір не пригадує, особу такого представника не встановлював, зазначивши, що у нього відсутній обов'язок ідентифікувати осіб, з якими він здійснює фінансово-господарські операцій(а.с.198-202 том 2).

У судовому процесі встановлено, що з посиланням на наведені договори поставки і купівлі-продажу, позивачу від ТОВ Укртехнологія-Ко виписані накладні та податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у податкових деклараціях із податку на прибуток та ПДВ за вказані вище податкові (звітні) періоди.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону України Про оприбуткування прибутку підприємств ( далі Закон № 334/94-ВР, що втратив чинність з 1 січня 2011 року) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, згідно з підпунктом 5.2.1 цієї статті, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 цієї ж статті визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Абзацами першим, другим підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР, що втратив чинність з 1 січня 2011 року) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

При цьому законодавцем, безумовно, презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення валових витрат та на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Однак, представлені копії накладних на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Укртехнологія-Ко» не містять жодних відомостей щодо ідентифікації осіб, їх посад та повноважень на складання і підписання документів від імені постачальника, тому неможливо встановити осіб, які здійснювали відвантаження вантажу зі сторони постачальника та приймання вантажу від ТОВ «Форест», оскільки наявні лише підписи сторін, при цьому відсутні прізвища та ініціали осіб, які підписали первинні документи.

Крім того, у наданих копіях накладних за 2010 рік відсутні підписи, прізвище та ініціали у графі «Головний бухгалтер» зі сторони отримувача продукції та у графі «Здав» зі сторони постачальника TOB «Укртехнологія-Ко».

В судовому засіданні представник позивача директор ТОВ «Форест» на питання належності підпису на накладних про отримання товару пояснив, що частину документів підписував він, а частину його майстер ОСОБА_7, не беручи до уваги зазначення у таких накладних посади головного бухгалтера, а не директора чи представника за довіреністю ОСОБА_7 На підтвердження повноважень ОСОБА_7 щодо підписання таких судом досліджено наступні документи.

Відповідно до договору №2/01 від 04.01.2006 року укладеного між ТОВ «Форест», в особі директора ОСОБА_1, та підприємцем ОСОБА_10, останній зобовязується поставляти ТОВ «Форест» пиломатеріали хвойні та надавати транспортні послуги (а.с. 145 том 2).

В судовому засіданні досліджено Доручення № 2, 4, 5, від 21.01.10 року видані ОСОБА_7, якими останньому доручається від імені ТОВ «Форест» проводити на станціях Коломия, Явора та Рожнятів ОСОБА_4 залізниці наступні операції: - оформляти документи і одержувати всі вантажі на адресу ТОВ «Форест», -підписувати від імені ТОВ «Форест» накладні і відправляти від його імені всі вантажі; -підписувати облікові картки виконання державного плану перевезень; - підписувати відомості подачі і прибирання вагонів і памятки прийомоздавачів; проводити всі розрахунки зі станцією по всіх видах провозних платежів, зборів, штрафів і других документів звязаних з перевезенням вантажів. Такі доручення дійсні до 31.12.2010 року.(а.с.140, 144, 146 том 2).

Таким чином, вищенаведені договір та доручення стосуються надання послуг перевезення, відправки і отримання вантажів на станціях Коломия, Явора та Рожнятів ОСОБА_4 залізниці та не уповноважують ОСОБА_7 для отримання товаро-матеріальних цінностей від імені ТОВ «Форест» , що відбувались при поставках товару транспортними засобами ТОВ «Укртехнологія-Ко» на складі позивача.

Також, ОСОБА_7 не був посадовою особою ТОВ «Форест», відповідно і установчими документами не передбачено право отримання товару ОСОБА_7 від імені TOB «Форест».

Як вбачається із податкових накладних TOB «Укртехнологія-Ко», на підставі яких сформовано дані податкового обліку, такі підписані ОСОБА_5, згідно розшифрування до підпису, який міститься в нижній частині податкових накладних.

Однак, згідно протоколу допиту свідка від 04.05.2012 року, ОСОБА_11 дав покази, що на представленій йому до огляду копії наказу від 01.06.2009 року №3-К про призначення ОСОБА_5 директором TOB «Укртехнологія-Ко» підпис, проставлений навпроти його прізвища виконаний не ним, вказану особу він не знає та ніколи не бачив(а.с. 212-215, том 2).

Згідно пояснення ОСОБА_5 від 15.02.2011 року, він став директором на підприємстві за винагороду, чим займалося воно йому невідомо, оскільки був директором TOB «Укртехнологія-Ко» виключно формально, не вникаючи у фінансово- господарську діяльність підприємства, а тільки підписував документи які йому приносили (а.с.139 том 1).

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 15 липня 2013 року в селі Рудники Обухівського району Київської області про що Коломийським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області складено актовий запис про смерть № 327 від 17.07.2013р. (а.с.138 том 2)

Відповідно до пункту 18 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. № 165, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за № 233/2037 (в редакції, що діяла на час формування позивачем податкового кредиту, з приводу суми якого виник спір) усі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку продавця.

Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 цієї статті).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 21.01.2011 у справі за позовом ТОВ СІБ до ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, неналежним чином оформлена (підписана не уповноваженою особою) податкова накладна не може бути підставою для нарахування податкового кредиту за наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність наданої послуги.

У постанові Верховного Суду України від 05.03.2012 у справі позовом ТОВ Нафта до Шосткинської МДПІ про визнання висновків перевірки неправомірними, визнання чинним договору, скасування податкових повідомлень-рішень (справа № 21-421а11) міститься правовий висновок, відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

У постанові від 22.09.2015 у справі позовом ТОВ Фоззі-Фуд до ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень Верховний Суд України вказав, що за наявності відомостей, що засновник та директор юридичної особи -постачальника заперечує свою участь у її створенні та діяльності, а також підписання будь-яких первинних документів, перевірка та встановлення такої обставини має значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частини 2 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи наведене, наявність податкових накладних, оформлених з порушенням норм Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. № 165, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.06.1997 за № 233/2037 (в редакції, що діяла на час формування позивачем податкового кредиту, з приводу суми якого виник спір) та підписання таких не уповноваженою особою не є підставою для включення сум ПДВ до податкового кредиту.

Щодо транспортування придбаної товариством «Форест» у TOB «Укртехнологія-Ко» продукції суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі Правила № 363), товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу.

Основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля (пункт 11.1 Правил № 363).

Як встановлено пунктом 11.7 цих Правил, перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику.

За змістом цієї норми товарно-транспортні накладні повинні у всякому разі бути в наявності як у покупця так і у продавця, безвідносно до умов договору поставки про зобовязану сторону щодо доставки товару. При цьому, однак, такі товарно-транспортні накладні повинні містити всю інформацію, яка б давала можливість здійснити облік транспорту, який здійснював перевезення, водія, який керував транспортом, товару, який перевозився, його якісних та кількісних характеристик (маса, кількість, найменування тощо).

Стороною позивача документи на підтвердження транспортування товарно-матеріальних цінностей від TOB «Укртехнологія-Ко» до ТОВ «Форест» не надано, натомість директор ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що доставку лісопродукції самостійно здійснювало TOB «Укртехнологія-Ко» власними транспортними засобами, а товарно-транспортні накладні не оформлювалися. Однак, згідно висновку податкового органу у ТзОВ Укртехнологія-Ко відсутні транспортні засоби.

В обгрунтування реальності придбаних пиломатеріалів у ТОВ «Укртехнологія-Ко» позивач зазначає, що в подальшому таку реалізовано ТОВ Опторесурс, що підтверджує наявними в матеріалах справи копіями договорів (а.с. 81,82 том 1), рахунками (а.с. 74-80 том 1) та квитанціями про прийняття вантажу на перевезення залізницею (а.с. 39-69,том1).

Однак, такі документи, складенням яких оформлювалися операції з реалізації позивачем пиломатеріалів третім особам, а саме ТОВ «Опторесурс», не можуть бути доказом реальності господарських операцій між позивачем та спірним контрагентом; з таких документів не вбачається, що товар, який поставлявся позивачем товариству з обмеженою відповідальністю Опторесурс, був придбаний саме у ТОВ «Укртехнологія-Ко» .

Щодо зберігання товару придбаного у контрагента «Укртехнологія-Ко», директор TOB «Форест» пояснив, що після розвантаження товар передавався на склад, з метою його подальшого зберігання чи обробки, однак, на вимогу суду, жодних документів, які б підтверджували прибуття лісосировини на склад, її вибуття зі складу не надано.

Згідно податкової накладної №1/02 від 18.02.2010 року TOB «Укртехнологія-Ко» поставила ТОВ «Форест» дріт-катанку у кількості 1500 кг. На суму 9000 грн. без ПДВ. Однак, суду не надано жодних доказів, які підтверджують використання придбаного дроту-катанки у господарській діяльності TOB «Форест».

Крім того, неспростованими залишились доводи відповідача в частині відсутності у спірного постачальника обєктивної можливості поставити зазначений товар в силу відсутності основних фондів, трудового персоналу, транспортних засобів.

Вироком Коломийського міськрайонного суду від 30.01.2014 № 0909/4654/2012 ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.367 КК України (в редакції закону від 05.04.2001 року) та визначено покарання у виді штрафу в розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн., з позбавленням права обіймати посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності на строк один рік шість місяців. На підставі ст.49, звільнено ОСОБА_1 від покарання у зв'язку із закінченням строків давності. Із мотивувальної частини вказаного вироку вбачається, що такого визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.367 КК України щодо вчининення службової недбалості, тобто неналежного виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам, стосовно контрагента ПП «Рамо»(а.с.5-16 том 2).

Оскільки, в обґрунтування вищевказаного вироку було покладено рішення у даній справі, а саме постанову 04.01.2012 № 2a-4119/11/0970 та ухвалу ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду 12.06.2013 № 30221/12, які було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.05.2016 р. № К/800/35213/13, то суд не вбачає за можливе послатися на такий як доказ у даній справі.

Щодо посилання сторони позивача на висновок № 769 судово-економічної експертизи по кримінальній справі від 30.08.2013 в обгрунтування позовних вимог, то суд звертає увагу на те, що на вісім із девяти поставлених перед експертом запитань не надано відповіді чи такі не відносяться до компетенції експерта. Так, експертом встановлено, що бухгалтерські документи за змістом та реквізитами, якими обліковані господарські оперції по ТОВ «Укртехнологія-Ко» відповідають вимогам чинного законодавства, однак щодо фактичного виконання робіт чи послуг за рахунок оперцій із ТОВ «Укртехнологія-Ко» методами економічної експертизи не може бути досліджено, про що зазначено експертом у висновку по другому питанню. Таким чином, наведений експертний висновок є неналежним доказом у даній справі, оскільки не стосується предмету доказування у даній справі(а.с.97-105, том 2).

Щодо оцінки судом свідчень наданих в судовому засіданні свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_9 як доказів реальності поставки товарів від ТОВ «Укртехнологія-Ко», то суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Такі свідки при їх допиті пояснили, що про доставку від ТОВ «Укртехнологія-Ко» їм стало відомо від невизначеного кола осіб робочих.

Стосовно підтвердження в судовому засіданні свідком ОСОБА_7 отримання товарів від ТОВ «Укртехнологія-Ко», то такі суд оцінює критично, з огляду на протилежність наданих ним свідчень у березні 2012 року під час допиту його як свідка у кримінальній справі та у травні 2012 року під час додаткового допиту.

Відповідно до вимог статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вказані обставини в своїй сукупності, дають підстави суду для формування висновку про відсутність фактичного виконання договорів за участю ТОВ Форест та ТОВ "Укртехнологія-Ко", набрання ними чинності та фактичного транспортування і поставки такої продукції.

Як наслідок, суд дійшов висновку про відсутність господарських операцій з поставки і придбання лісопродукції та дроту Катанки в ТОВ "Укртехнологія-Ко".

Суд критично ставиться до позиції позивача з приводу того, що поставка товару повинна бути підтверджена лише податковими, видатковими накладними, платіжними дорученнями а віддає перевагу встановленню фактичних обставин та достовірності поданих доказів над їх формальною наявністю та відповідністю за зовнішніми ознаками вимогам нормативних актів. Господарські операції позивача з вищевказаним підприємством є ніщо інше як штучне створення документообігу з метою імітації господарських операцій, що дають право на формування сум податкового кредиту.

Суд вважає за необхідне зазначити, що якщо певна господарська операція між суб'єктами господарювання (платниками податку) не відбулася, чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку. Тобто, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то придбання таких товарів або послуг не відбулося. Відповідно право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується та вважає правильними висновки відповідача про наявність у позивача обов'язку сплати визначену податковими повідомленнями-рішеннями від 01.12.2011 № та № суму грошового зобовязання по податку на додану вартість і податку на прибуток та нарахованих штрафних (фінансових) санкцій з цих видів податків, відповідно заявлений ТОВ «Форест» позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_13

Постанова складена в повному обсязі 07.11.2016 року.