Справа № 334/2160/16-а
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.10.2016
Справа № 334/2160/16-а
Провадження № 2-а/334/291/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжяу складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ про скасування постанови № 44460428 від 03.09.2014р. за виконавчим листом № 755/17543/13-ц та постанови за виконавчим провадженням № 50536181 від 04.03.2016 р. про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 42685,99 грн. за постановою № 44460428 від 03.09.2014р.

Позивач посилається на те, що він у добровільному порядку в повному обсязі розрахувався із банком ще в 25.02.2016р., що підтверджується довідками банку про відсутність заборгованості по кредиту та відсоткам, та про що банк повідомив держвиконаця письмовою заявою від 25.02.2016 р. Однак, державний виконавець, замість того, щоб закрити виконавче провадження, продовжувала виконавчі дії та 04.03.2016р. винесла постанову: про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови про стягнення виконавчого збору № 44460428 від 03.09.2014р. в сумі 42685,99 грн. Тобто, постанова про стягнення виконавчого збору винесена неправомірно, тому, позивач просить суд скасувати цю постанову.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник- Бугрім М.П. не з'явились, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали у повному обсязі.

Представник ВДВС в судове засідання не з'явилась у зв'язку із хворобою, витребувані матеріали виконавчого провадження суду не надала.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно вимог ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно вимог ст.17 КАС України, поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних та юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Панасенко К.О. перебувало виконавче провадження № 44460428 з виконання виконавчого листа №755/17543/13-ц виданого 09.09.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" - 426859,97 грн.

Відповідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» № 701.5/1013 від 26.02.2016 р. у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по кредиту та відсоткам, та 25.02.2016 року позивач звернувся до виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із добровільним погашенням заборгованості.

Державний виконавець Панасенко К.О. тільки 04.03.2016р. винесла постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 42685 грн. 99 коп., яку відповідач ОСОБА_1 отримав тільки 05.04.2016 року, разом із постанеовою про стягнення виконавчого збору від 03.09.2014 р..

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Позивач вважає стягнення виконавчого збору неправомірним та просить суд скасувати цю постанову, посилаючись на вимоги ч.З ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Ст.70 КАС України передбачає, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ніякими іншими засобами доказування, а відповідно до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач не надала доказів отримання боржником постанови про стягнення виконавчого збору від 03.09.2014 р. за виконавчим листом №755/17543/13-ц від 09.09.2013р. та постанови відкриття виконавчого провадження від 04.03.2016 р.

До того ж, відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Виходячи зі змісту обох Постанов, вбачається, що перша Постанова датована 03.09.2014р., а лише 04.03.2016р. відповідно до другої Постанови, за першою Постановою відкрито виконавче провадження.

Отже, виконавче провадження за Постановою від 04.03.2016 р. відкрито з порушенням норм Законодавства України, а саме ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» з пропуском строку на півроку, та вже після добровільного погашення боргу позивем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження представленими по справі доказами, тому, вони підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2,17,70-71,159-163,167 КАС України, ст. ст. 25, 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ Панасенко К.О. № 44460428 від 03.09.2014р. на підставі виконавчого листа № 755/17543/13-ц від 09.09.2013р та постанову № 50536181 від 04.03.2016р. про відкриття виконавчого провадження за постановою № 44460428 від 03.09.2014р. про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 42685,99 грн. - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання постанови.

Суддя: Добрєв М. В.