Справа № 821/626/16
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/626/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченка К.В.

Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області, за участю третьої особи Цюрупинського районного суду Херсонської області про зобов'язання вчинити дій щодо перерахування заробітної плати та її виплати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016р. ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до ТУ ДСА в Херсонській області, за участі третьої особи Цюрупинського районного суду Херсонської області, у якому просила зобов'язати ТУ ДСА в Херсонській області здійснити перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. відповідно до ст.144 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» та за період з 29.03.2015р. по 31.12.2015р. відповідно до ст.147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» та її виплату з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Обґрунтовуючи зазначений позов ОСОБА_2 зазначила, що п.5 ч.1 ст.144 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» доповнено абзацом другим, згідно з яким розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду; посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюється з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень ЗУ «Про прокуратуру» на Кабінет Міністрів України був покладений обов'язок у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Проте Уряд ці вимоги не виконав і заробітна плата не виплачується відповідно до норм закону. Вважає відмову ТУ ДСА у перерахунку і виплаті їй заробітної плати у розмірі, встановленому ч.1 ст.144 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» неправомірною, оскільки ця норма Закону не ставить працівників апаратів судів у залежність від визначення механізму її реалізації підзаконними актами Кабінету Міністрів України та законами про Державний бюджет України.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016р. у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для нарахування і виплати позивачу заробітної плати у розмірі іншому, ніж передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 9.03.2016р. №268 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», оскільки законодавчого механізму реалізації права працівника апарату суду на отримання встановленого ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» окладу немає у зв'язку з невнесенням до зазначеної постанови відповідних змін.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 працює в Цюрупинському районному судді Херсонської області на посаді помічника судді з 17.10.2012р., із присвоєнням їй 11 рангу 5 категорії посад державних службовців, 10.10.2014р. присвоєно черговий 10 ранг 5 категорії, з 30.12.2014р. переведена на посаду секретаря цього ж суду.

Відповідно зі штатним розписом Цюрупинського районного суду Херсонської області на 2014 рік і 2015 рік, а саме з 26.10.2014р. по 09.09.2015р. посадовий оклад секретаря судового засідання та помічника судді складав 1218грн., з 09.09.2015р. по 31.12.2015р. - 2067грн., виходячи з яких позивачу у спірні періоди нараховувалась заробітна плата, включаючи доплату за ранг, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці, премії.

14.10.2014р. був прийнятий ЗУ «Про прокуратуру», п.5 Прикінцевих положень якого внесено зміни до ч.1 ст.144 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та доповнено її новим абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду; посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Внесені зміни набрали чинності з 16.10.2014р.. У зв'язку із цим позивач, вважаючи, що її заробітна плата нараховується із порушенням закону, звернулась із заявою про перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. з посиланням на ст.144 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» та за період з 29.03.2015р. по 31.12.2015р. відповідно до ст.147 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» до ТУ ДСА в Херсонській області. Листом від 18.04.2016р. №772/05 ТУ ДСА відмовило заявнику у перерахунку її заробітної плати.

Позивачка не погодилася з відмовою та звернулася до суду з даним позовом.

Перевіряючи наявність підстав для перерахунку заробітної плати та її виплати позивачці суд першої інстанції виходив з наступного.

26 жовтня 2014р. набрав чинності ЗУ «Про прокуратуру», яким внесено зміни до ст.144 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII ЗУ «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені ЗУ «Про судоустрій та статус суддів».

З 28.03.2015р. ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд» затверджено нову редакцію ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», ст.147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої ст.33 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України. Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів здійснюється оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом. За правилами ст.142 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції до 28.03.2015р.) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (ст.143 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів»). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» у редакції з 28.03.2015р.. З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014р. визначено, що норми і положення, зокрема, ч.1 ст.144 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015р. установлено, що норми і положення ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Оскільки, на час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена Додатком 47 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», який залишався незмінним до 9 вересня 2015р., то Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII ЗУ «Про прокуратуру» та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд» обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав. Згідно з частинами першою та другою ст.23 Бюджетного Кодексу, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.51БК, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Так як з 26 жовтня 2014р. по 9 вересня 2015р. Кабінетом Міністрів України не внесено зміни до постанови «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, а законами України від 16 січня 2014р. «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015р.) не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду України від 12 липня 2016р. (№ 21-1726а16). Частиною 2 ст. 161 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014р. по 9 вересня 2015р. Кабінетом Міністрів України зміни до постанови від 09.03.2006р. №268 щодо розмірів окладів працівників апарату суду не внесено, а законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень зазначених законів не передбачено, територіальне управління ДСА України в Херсонській області як розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України. Таким чином, підставою для відмови у здійсненні нарахування та виплати заробітної плати, є не відсутність бюджетного фінансування, а відсутність механізму при здійсненні нарахування та виплати заробітної плати позивачу, так як, не приведення Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів у відповідність до ЗУ "Про забезпечення права на справедливий суд", на час виникнення спірних правовідносин також унеможливлює виплату заробітної плати у визначеному Законом розмірі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, діяв у порядку, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, оскільки не наділений повноваженнями забезпечувати фінансування судів та визначати видатки на їх утримання поза межами бюджетного фінансування.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, про відмову у задоволенні позовних вимог.

В поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не прийняв до уваги її клопотання про відступ від правової позиції, викладеної у Висновку Верховного Суду України від 12.07.2016р. по справі №21-1488а16, та не прийняв до уваги рішення та висновки Європейського суду з прав людини та Конституційного Суду України.

Частиною 2 ст.244-2 КАС України чітко визначено, що Рішення Верховного Суду України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України. Крім того, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішеннями Верховного Суду України.

Суд має право відступити від правової позиції Верховного Суду України з одночасним наведенням відповідних мотивів. Оскільки такі мотиви відсутні, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно не відступив від позиції Верховного Суду України.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197, 198, 200, 206,254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2016р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: К.В. Кравченко

О.В. Лукянчук