Справа № 2а-6049/09/2670
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2010-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. № < Внутрішній Номер справи >
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 січня 2010 року < Час проголошення > № 2а-6049/09/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді:Пісоцької О.В.,
суддів: Васильченко І.П., Каракашьяна С.К.,

за участю:

секретаря

судового засіданні Кузьменкової С.П.,

- ОСОБА_5,

- представника Міністерства юстиції України Гаврищука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві справу

за позовною заявоюОСОБА_5
доМіністерства юстиції України
провизнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 (далі -ОСОБА_5, позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовними вимогами до Міністерства юстиції України (далі -відповідач) про:

- визнання бездіяльності відповідача, що полягає у не вирішенні вчасно та по суті порушених у скаргах від 21 квітня 2008 року вх.1372/10, вх.1373/11, вх.1374/12, вх.1375/13, вх.1376/14, вх.1377/15, вх.1378/16, вх.1379/17, та у скарзі від 23 квітня 2008 року вх.1397/3 питань, та ненаданні обґрунтованої відповіді на означені скарги, - протиправною;

- зобов'язання відповідача вирішити порушені у зверненнях від 21 квітня 2008 року вх.1372/10, вх.1373/11, вх.1374/12, вх.1375/13, вх.1376/14, вх.1377/15, вх.1378/16, вх.1379/17, та у скарзі від 23 квітня 2008 року вх.1397/3 питання та надати обґрунтовану відповідь;

- зобов'язання відповідача запросити його на засідання відповідного органу, що розглядає його скарги від 21 квітня 2008 року вх.1372/10, від 21 квітня 2008 року вх.1373/11, від 21 квітня 2008 року вх.1378/16, від 21 квітня 2008 року вх.1379/17, 23 квітня 2008 року вх.1397/3, та надати йому можливість взяти участь у перевірці означених скарг;

- судові витрати покласти на відповідача та стягувати їх з рахунків відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 послався на те, що у відповідях Міністерства юстиції України на його звернення відсутнє висвітлення перевірки відповідачем обставин його скарги, тому, на думку позивача, об'єктивно та всебічно скарги не перевірялися. Також вважає, що листи відповідача не є обґрунтованими відповідями, оскільки в них відсутнє вирішення по суті порушених у скарзі питань.

Крім того, позивач зазначив, що листи, які направлялися відповідачем, не містять посилань ні на дати його звернень, ні на реєстраційні номери його звернень, а тому не можливо встановити, у відповідь на які звернення вони направлялись. Зазначена бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки суперечить Конституції України, Закону України «Про звернення громадян», Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення конституційних прав громадян на звернення»від 19 березня 1997 року №241/09.

У судовому засіданні ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

В судовому засіданні представник Міністерства юстиції України зазначив, що ОСОБА_5 відповіді на його звернення надавалися з дотриманням строку, передбаченого частиною першою статті 20 Закону України «Про звернення громадян». Враховуючи, що зазначені скарги від 21 та 23 квітня 2008 року потребували додаткової перевірки, а також те, що позивачем за п'ять місяців 2008 року було подано до Міністерства юстиції України 64 звернення, листом від 21 травня 2008 року ОСОБА_5 повідомлено про проведення такої перевірки і про те, що остаточні відповіді на його звернення будуть надані додатково.

Крім того, Міністерство юстиції України, відповідно до вимог статей 99, 100, 103 Кодексу адміністративного судочинства України, наполягає на відмові ОСОБА_5 у задоволенні адміністративного позову у зв'язку з пропуском останнім строку звернення до адміністративного суду.

Ознайомившись з матеріалами справи та поданими документами, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2006 року №1577, визначено, що Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Статтю 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян»02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (з відповідними змінами на час виникнення спірних правовідносин; далі -Закон України №393) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною четвертою статті 3 Закону України №393 визначено, що скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 21 квітня 2008 року Міністерством юстиції України отримано наступні скарги ОСОБА_5:

- за вх.№1372/10 скаргу від 21 квітня 2008 року, - в якій останній просив: перевірити доводи його скарги та вирішити порушені питання; запросити його на засідання по розгляду цієї скарги, де дозволити взяти участь у її перевірці; за результатами розгляду звернень -записати його на особистий прийом до Міністра юстиції України;

- за вх.№1373/11 - від 21 квітня 2008 року, - в якій просив: перевірити доводи його скарг та вирішити порушені питання; запросити його на засідання по розгляду скарг, де дозволити взяти участь у їх перевірці; за результатами розгляду звернень -записати його на особистий прийом до Міністра юстиції України; надати йому обґрунтовану відповідь;

- за вх.№1374/12 - від 21 квітня 2008 року, - в якій просив: вирішити порушені у скарзі від 19 лютого 2008 року та даній скарзі питання; дозволити йому ознайомитися з матеріалами перевірки, проведеної за його скаргою від 19 лютого 2008 року щодо створення для нього належних умов ознайомлення з матеріалами перевірки по скарзі від 07 грудня 2007 року;

- за вх.№1375/13 - від 21 квітня 2008 року, - в якій просив: поновити строк оскарження матеріалів перевірки за його скаргою від 07 грудня 2007 року; притягнути до відповідальності осіб, причетних (або допустивших) зволікання і тяганину з вирішення питання щодо надання йому копії протоколу наради від 24 грудня 2007 року;

- за вх.№1376/14 - від 21 квітня 2008 року, - в якій просив: вирішити порушені у скарзі від 19 лютого 2008 року та даній скарзі питання; не направляти дану скаргу на розгляд до тих самих осіб та органу, на дії яких він скаржиться; притягнути винних за бездіяльність до відповідальності;

- за вх.№1377/15 - від 21 квітня 2008 року, - в якій просив: вирішити порушені у скарзі від 21 лютого 2008 року та даній скарзі питання; надати йому обґрунтовану відповідь щодо оскарження рішень Головного управління юстиції у Київській області; притягнути винних за бездіяльність до відповідальності;

- вх.№1378/16 - від 21 квітня 2008 року, - в якій просив: розв'язати та вирішити порушені у його скаргах від 17 січня 2008 року та 26 лютого 2008 року питання; запросити його на засідання органу який розглядатиме його звернення; дозволити приймати участь у перевірці обставин звернень; за результатами розгляду звернень, але ще до їх вирішення, записати його на особистий прийом до заступника Міністра юстиції України;

- за вх.№1379/16 - від 21 квітня 2008 року, - в якій просив: розглянути дану скаргу в першу чергу і взяти її на особливий контроль; запросити його на засідання органу, на якому буде розглядатися скарга; вирішити порушені у його скаргах від 17 січня 2008 року, 04 лютого 2008 року та цій скарзі питання; притягнути винних за порушення закону до відповідальності; запросити його на особистий прийом до заступника міністра юстиції, що буде приймати рішення по його скаргах; записати його на особистий прийом до заступника Міністра юстиції України;

23 квітня 2008 року Міністерством юстиції України отримано за вх.№1397/3 скаргу ОСОБА_5 від 23 квітня 2008 року, в якій останній просив наступне: невідкладно розглянути його скаргу; не підписувати відмови у перевірки його звернень, а перевірити їх; запросити його на засідання органу, що буде перевіряти його звернення; запросити його на особистий прийом до Міністра юстиції України; записати його на особистий прийом до Міністра юстиції України.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України №393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно статті 20 Закону України №393 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

В судовому засіданні до матеріалів справи долучено реєстраційно-контрольні картки Міністерства юстиції України №№П-14942, П-14951, П-14941, П-14948, П-14947, П-14946, П-14945, П-14943, П-14944 та П-15311 (далі -реєстраційні картки), складання яких зумовлено зверненням позивача з вище зазначеними скаргами.

Зі змісту реєстраційних карток та доданих до них матеріалів вбачається, що 21 травня 2008 року та 05 червня 2008 року Міністерством юстиції України на адресу ОСОБА_5 направлялися листи на вище вказані його звернення (скарги).

Так, у листі від 21 травня 2008 року позивача повідомлено про проведення перевірки щодо його скарг та про те, що остаточні відповіді на його звернення будуть надані додатково.

У листі від 05 червня 2008 року ОСОБА_5 повідомлено про те, що вичерпні відповіді з означених у скаргах питань відповідачем надавалися раніше, а саме: 23 та 28 січня 2008 року, 21, 22 та 29 лютого 2008 року, 06, 20, 21 та 25 березня 2008 року, 03 та 11 квітня 2008 року. Позивача також попереджено про наслідки статті 8 Закону України №393 щодо повторних письмових звернень з одного і того ж питання.

З даними матеріалами ОСОБА_5 ознайомився, однак, вважаючи безпідставною відмову відповідача у наданні йому фотокопій перелічених карток з додатками, позивач заперечував проти врахування вказаних документів як належних доказів.

Такі заперечення позивача судом до уваги не приймаються, оскільки не мають правового підґрунтя.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що строк, який визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, позивач до відповідача звернувся зі скаргами 21 та 23 квітня 2008 року, на які останнім було направлено листи 21 травня та 05 червня 2008 року.

ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що не вважає пропущеним строк звернення до суду для захисту своїх прав, оскільки відповіді Міністерства юстиції України на скарги від 21 квітня 2008 року та 23 квітня 2008 року не є належними та не відповідають вимогам Закону України №393, тому останній не вбачає підстав для подання до суду відповідної заяви про поновлення процесуального строку.

Разом з тим, адміністративний позов до суду ОСОБА_5 подано лише 12 червня 2009 року, тоді як строк звернення до суду у позивача сплинув 05 червня 2009 року.

Враховуючи вимоги статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, що граничний термін реагування Міністерством юстиції України на скарги ОСОБА_5 визначений у межах місячного строку, суд оцінює критично пояснення позивача стосовно його своєчасного звернення до суду з позовними вимогами.

Згідно частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи, що відповідач наполягає на відмові у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропущенням строків звернення до суду, а позивач не обґрунтовує поважність причин такого пропуску, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Керуючись статтями 7, 9, 11, 69-71, 99-103, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуюча суддя О.В. Пісоцька
Судді: І.П. Васильченко
С.К. Каракашьян

Дата підписання постанови у повному обсязі -03 лютого 2010 року.