Справа № 805/3972/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року справа №805/3972/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника позивача Єлізарової К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року у справі № 805/3972/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СХІДЕНЕРГО" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративний позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі - Інспекція) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.03.2015 №/1372/10-28-03-41 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 597 126,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що податковим органом неправомірно зроблено висновок про те, що позивачем було завищено суму податкового кредиту на суму ПДВ за грудень 2014 року, що призвело до заниження податкового зобов'язання в сумі 477 701,00 грн. Позивач зазначає, що податковим органом за порушення позивачем п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було винесено спірне податкове повідомлення-рішення від 23 березня 2015 року за № /1372/10/28-03-41, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов'язання у розмірі 477 701,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 119 425,25 грн. Крім того зазначив, що наявне документальне підтвердження фактів здійснення підприємством господарських операцій з придбання у ДП "Донецька Залізниця", ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" та КП "Компанія" Вода Донбасу" товарів/послуг, що підтверджує право підприємства на визнання податкового кредиту в грудні 2014 року в сумі 477 701,00 грн., відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України. Так само всі зазначені операції знайшли своє відображення у складі фінансової звітності за грудень 2014 року. Тому, позивачем при формуванні суми податкового кредиту з податку на додану вартість за грудень 2014 року виконані всі приписи п.198.2 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 розділу V Податкового кодексу України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року було здійснено правонаступництво Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на Спеціалізовану Державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року адміністративний позов було задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Інспекції № /1372/10/28-03-41 від 23 березня 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання за грудень 2014 року у розмірі 477 701,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 119 425,25 грн.

Постанова мотивована тим, що на підтвердження виконання договорів позивачем до суду першої інстанції були надані первинні бухгалтерські документи, які свідчать про фактичне здійснення даних господарських операцій, у тому числі податкові накладні, платіжні доручення, акти, рахунки, тому суд прийшов до такого висновку про необґрунтованість висновку податкового органу щодо завищення підприємством податкового кредиту на суму ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 477 701,00 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 477 701,00 грн. та заниження суми податку на додану вартість, яка полягає нарахуванню та сплачується до державного бюджету на 477 701,00 грн. по взаємовідносинам з ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", ДП "Донецька залізниця", КП "Компанія" Вода Донбасу".

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що виходячи з позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішеннях по справах "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", "Булвес" АД проти Болгарії", позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку із порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідно до ПК України у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом та не дає покупцю права на податковий кредит. Статус податкового документу податкова накладна набуває в момент відображення її даних в податкових зобов'язаннях контрагента.

Апелянт наголошує, що ПК України встановлено прямий взаємозв'язок між податковим кредитом з ПДВ платника податку та податковими зобов'язаннями його контрагента: у разі недекларування податкових зобов'язань - відсутнє право на податковий кредит.

Отже, обов'язковими передумовами формування податкового кредиту є попередня сплата та зарахування до бюджету податкових зобов'язань контрагентом, складання податкової накладної особою, що зареєстрована в установленому порядку як платник податку на додану вартість. Недотримання норм ПК України свідчить про відсутність підстав для включення суми податку на додану вартість, що зазначена в податковій накладній, до складу податкового кредиту звітного періоду.

Тобто, законодавцем чітко передбачено, що однією з обов'язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є фактичне надходження цих сум до Державного бюджету України.

Крім того, відповідно до ст. 200 ПК України: «Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду».

Враховуючи викладене, перевіркою ПАТ «ДТЕК Східенерго» об'єктивно та правомірно встановлено порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит за грудень 2014 року на суму ПДВ в розмірі 477 701 грн.

Таким чином, вищевикладене свідчить, що при проведенні перевірки та прийнятті повідомлення-рішення від 23.03.2015 № /1372/10-28-03-41 Інспекція керувалась нормами чинного законодавства України. Всі дії апелянта ґрунтуються на їх виключної відповідності вимогам законодавству.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" (, вул. Плеханова, 34, м. Курахове, Мар'їнський район, Донецька область) зареєстровано в якості юридичної особи з 17.12.2001, номер запису: 1 003409 (а.с.40).

Позивач перебуває на податковому обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби з 19.12.2001 (а.с.42).

Позивачем до податкового органу було подано податкову декларацію за грудень 2014 року з самостійно визначеною сумою податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 16 087 612,00 грн. та податковим кредитом у розмірі 194 054 642,00 грн., з розрахунком коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість, розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, довідкою,заявою про відмову постачальника надати податкову накладну.

Інспекцією відповідно до п.200.10 ст.200 ПК України було проведено камеральну перевірку даних позивача, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2014 року. За результатами перевірки складено акт від 19.02.2015 за № 43/28-03-41-3-31831942, яким встановлені порушення п.198.1, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту за грудень 2014 року на суму ПДВ у розмірі 477 701,00 грн. (а.с.14-18).

Підприємством було надано заперечення № 13/3124 від 05.03.2015 до Акту про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ(а.с.19-23), на що було отримано відповідь Інспекції №1263/10/28-03-41-3 від 16.03.2015, у відповідності до якої завищення податкового кредиту на суму ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 477 701,00 грн., призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 477 701,00 грн. (а.с.24-25).

З урахуванням висновків акту перевірки, податковим органом було винесено спірне податкове повідомлення-рішення № /1372/10/28-03-41 від 23 березня 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ за грудень 2014 року у розмірі 477 701,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 119 425,25 грн. (а.с.26).

08.04.2015 підприємство звернулося до Міжрегіонального головного управління ДФС зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 23 березня 2015 року за № /1372/10/28-03-41 (а.с.28-32).

Крім того, 19.06.2015 підприємство звернулося до Державної Фіскальної Служби України зі скаргою на податкове повідомлення-рішення від 23 березня 2015 року за № /1372/10/28-03-41 (а.с.33).

Рішенням Державної Фіскальної Служби України про результати розгляду скарги від 18.08.2015 №17531/6/99-99-10-01-04-25 податкове повідомлення-рішення від 23 березня 2015 року № /1372/10/28-03-41 було залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.38-39).

В межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ДП "Донецька залізниця", КП "Компанія" Вода Донбасу", ПАТ "По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

Здійснення господарських операцій позивача з контрагентами підтверджуються наступними документами.

Судом встановлено, що між позивачем та ДП "Донецька залізниця" був укладений договір від 12.12.2011 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги з укладанням додаткових угод від 12.12.2011; договір №З127 від 15.04.2014 про надання послуг з протоколом розбіжностей, угодою про внесення змін, договір № З 104/ від 28.03.2014 з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт з технічного огляду локомотивів, протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей.

На підтвердження факту наданих та отриманих послуг між позивачем та ДП "Донецька залізниця" були складені акти виконаних робіт.

Факт оплати за отримані послуги підтверджується платіжними дорученнями банку, роздрукованими картками особового рахунку позивача.

Для формування податкового кредиту по вищевказаним операціям ДП "Донецька залізниця" були виписані позивачу податкові накладні.

Також, між позивачем та КП "Компанія" Вода Донбасу" був укладений договір про надання послуг від 25.01.2013 з протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей, договір №3551 від 27.12.2013 про надання послуг з централізованого водопостачання з актом розділу балансової належності водопровідних мереж, протоколом узгодження розбіжностей.

На підтвердження факту наданих та отриманих послуг між позивачем та КП "Компанія" Вода Донбасу" були складені акти виконаних робіт.

На підтвердження факту оплати за надані та отримані послуги між позивачем та КП "Компанія" Вода Донбасу" наявне платіжне доручення банку.

Для формування податкового кредиту по вищевказаній операції КП "Компанія" Вода Донбасу" були виписані позивачу податкові накладні.

Крім того, між позивачем та ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" був укладений договір 11/010-Тр/191212-01/2 від 19.12.2012 про надання послуг з додатками.

На підтвердження факту оплати за надані та отримані послуги між позивачем та ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" наявне платіжне доручення банку.

Для формування податкового кредиту по вищевказаній операції ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" було виписано позивачу податкову накладну.

Згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.6 (абз. 1-3) статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Тобто, законодавство діюче на момент виникнення спірних правовідносин надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом року з дати складання податкової накладної.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон N 996-XIV) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що у разі не відображення даних податкової накладної в податкових зобов'язаннях продавця, така податкова накладна не є податковим документом, що дає покупцю право на податковий кредит на підставі наступного.

Згідно п.п.201.9 ст.201 ПК України не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, складена платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

При цьому, підприємства - постачальники є платниками податку на додану вартість та не звільнені від сплати податку за рішенням суду.

Іншої норми, стосовно не надання покупцю товарів/послуг права на віднесення сум податку до податкового кредиту за наявності первинних бухгалтерських документів, які свідчать про фактичне здійснення господарських операцій, у тому числі податкові накладні, Податковий кодекс України не містить.

Оскільки, на підтвердження виконання договорів позивачем до суду надані первинні бухгалтерські документи, які свідчать про фактичне здійснення даних господарських операцій, у тому числі податкові накладні, платіжні доручення, акти, рахунки, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку податкового органу щодо завищення підприємством податкового кредиту на суму ПДВ за грудень 2014 року в розмірі 477 701,00 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 477 701,00 грн. та заниження суми податку на додану вартість, яка полягає нарахуванню та сплачується до державного бюджету на 477 701,00 грн. по взаємовідносинам з ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", ДП "Донецька залізниця", КП "Компанія" Вода Донбасу".

Підставою для формування податкового кредиту є належним чином оформлена податкова накладна, зокрема, наведені в ній відомості повинні відповідати дійсності.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки і збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Наявність належним чином оформлених податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту платника сум ПДВ за такими накладними за умови реального вчинення дій по виконанню господарської операції.

Проаналізувавши ці правові норми, суд приходить до висновку про те, що платник податку не може бути позбавлений права на відшкодування ПДВ у разі, коли його контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку.

Такої позиції дотримується і Верховний суд України, який в своєї постанові від 31.01.2011 по справі № 21-47а10 вказав, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виходячи з позицій, висловлених Європейським Судом з прав людини у рішеннях по справах "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", "Булвес" АД проти Болгарії", позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби" наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку із порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № /1372/10/28-03-41 від 23 березня 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання за грудень 2014 року у розмірі 477 701,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 119 425,25 грн., винесено безпідставно та необґрунтовано, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що відповідачем по справі правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення не доведена,а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В повному обсязі ухвалу виготовлено 16 листопада 2016 року.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року у справі № 805/3972/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СХІДЕНЕРГО" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов