Справа № 826/23798/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 листопада 2016 року № 826/23798/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Загоруйка Я.О.
провизнання дій незаконними, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Загоруйка Я.О., в якому просить:

1) визнати дії відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області щодо винесення рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 23411575 від 05 серпня 2015 року незаконними;

2) визнати дії відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області щодо винесення рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 23418750 від 05 серпня 2015 року незаконними;

3) скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обмежень за № 23411575 від 05 серпня 2015 року відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області;

4) скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обмежень за № 23418750 від 05 серпня 2015 року відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області;

5) зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

6) зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області провести державну реєстрацію права власності на частину житлового будинку по АДРЕСА_1, а саме: кімнати 1-1; 107; 1-8; 1-9; 1-10, а також господарські будівлі та споруди: вбиральню «Д», ? воріт « 1», ? огорожі « 2», ? колодязя питного «к» за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача 2 щодо відмови у проведенні державної реєстрації права власності на належні позивачу об'єкти нерухомого майна.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх повністю, посилаючись на умисне невиконання відповідачем 2 судового рішення, яким позивачу було передано у власність земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 та частину житлового будинку по вул. Леніна, 29-6, в с.Веселинівка, Баришівського району, Київської області, а саме: кімнати 1-1; 107; 1-8; 1-9; 1-10, а також господарські будівлі та споруди: вбиральню «Д», ? ворота « 1», ? огорожі « 2», ? колодязь питний «к».

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні. Вважає дії державного реєстратора щодо відмови у реєстрації права власності правомірними, оскільки на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 накладено арешт, що унеможливлює вчинення державним реєстратором реєстраційних дій.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача 2, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 19.09.2013 р. по справі № 22-ц/780/2408/13 прийнято рішення, яким розподілено спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

В липні 2015 р. позивач звернувся з вказаним рішенням про розподіл майна подружжя до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області з метою реєстрації виділеної йому у власність частини житлового будинку та земельної ділянки.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 31.07.2015 р. за реєстраційним номером 12607999, державним реєстратором прав на нерухоме майно № 23411575 від 05.08.2015 р. прийнято рішення, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3 та житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за суб'єктом ОСОБА_1

Підставою для прийняття зазначеного вище рішення стало наявність обтяження на вказане нерухоме майно.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 31.07.2015 р. за реєстраційним номером 12607210, державним реєстратором прав на нерухоме майно № 23418750 від 05.08.2015 р. прийнято рішення, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 за суб'єктом ОСОБА_1

Підставою для відмови у реєстрації права власності стало те, що документи, подані для державної реєстрації прав, не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: відповідно до ч. 10 п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 заявником не подано документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація) це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до визначених ст. 8 Закону № 1952-IV повноважень, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч.1).

Повноваження державного реєстратора встановлені п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV до яких, зокрема, входить: прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 (надалі - Порядок N 868), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно п. 10 п. 37 Порядку № 868 документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Київської області від 19.09.2013 р. по справі № 22-ц/780/2408/13, яке набрало законної сили, було прийнято рішення про розподіл майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зокрема, ОСОБА_1 було виділено у власність кімнати 1-1, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10 в спірному житловому будинку по АДРЕСА_1 вбиральню «Д», ? ворота « 1», ? огорожі « 2» колодязя питного «к»; земельні ділянки загальною площею 437,00 кв.м.: 1- площею 99 кв.м. - від точки 2, що знаходиться на відстані 8,90 м від правого попереднього кута земельної ділянки на 12,6 м по лінії лівого фасаду житлового будинку до точки 21, потім по лінії розподілу будинку до точки 19, з неї вправо по правій, передній межі через точки 20,1 до вихідної точки 2; 2 - площею 338 кв.м. від точки 23, що знаходиться на відстані 1 м від лівого фасаду вбиральні (Д), потім на довжину вбиральні паралельно лівому фасаду до точки 24, і на 25,5 м до точки 25, що знаходиться на відстані 9,2 м від правого заднього кута ділянки, і в ліво по задній, лівій межі ділянки через точки 10, 9, 8, 7 і вліво на 4,2 до точки 24, потім вправо на 1,5 м до вихідної точки 23. Залишено в спільній частковій власності земельну ділянку площею 324,00 кв.м.

Таким чином, судом було визнано право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості.

Разом з тим, в судовому рішенні відносно, переданих позивачу у власність земельних ділянок, не було зазначено їх кадастрових номерів, що в силу ст. 132 Земельного кодексу України є обов'язковою умовою для оформлення переходу права власності. Зазначені в судовому рішенні координати земельних ділянок є підставою для виготовлення технічної документації із встановленням меж земельної ділянки в натурі та внесення такої інформації до Державного земельного кадастру із присвоєнням (у випадку необхідності) кадастрового номеру, а тому їх зазначення не є достатньою підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку.

За загальним визначенням ст. 2 Закону № 1952-IV обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього ж Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах, наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, отриманого станом на 12.09.2013 р., державним реєстратором Реєстраційної служби Баришівського районного управління юстиції Київської області 21.08.2013 р. внесено запис про обтяження - арешт нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 07.08.2013 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції щодо житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису 2201617).

Окрім того, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції від 10.09.2013 р. було накладено арешт на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4 (номер запису 2459084).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, отриманого станом на 05.08.2015 р., арешт накладений на все майно позивача на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції від 12.03.2014 р. (номер запису 4988842).

Таким чином наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу поки таке обтяження не буде знято.

Вказана позиція узгоджується із висновками колегії Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 11.11.2014 р. по справі № 21-357а14.

Слід також зазначити, що зміна позивачем адреси земельних ділянок, згідно із рішеннями Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області № 23 від 23.10.2013 р. та № 25 від 26.08.2014 р. із «вул. Леніна, 29» на «вул. Леніна «в» не може впливати на чинність накладеного обтяження та, відповідно не врахування цієї обставини під час реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна.

Зважаючи на викладене вище, а також беручи до уваги те, що арешт накладений на все нерухоме майно позивача, суд приходить до висновку, що дії Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області щодо винесення рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 23411575, № 23418750 від 05 серпня 2015 р. є такими, що вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для скасування оскаржуваних рішень у суду немає.

Беручи до уваги те, що позовні вимоги в частині зобов'язання Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 за ОСОБА_1 та зобов'язання Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Баришівського РУЮ Київської області провести державну реєстрацію права власності на частину житлового будинку по АДРЕСА_1, а саме: кімнати 1-1; 107; 1-8; 1-9; 1-10, а також господарські будівлі та споруди: вбиральню «Д», ? воріт « 1», ? огорожі « 2», ? колодязя питного «к» за ОСОБА_1 є похідними, суд приходить до висновку, що в їх задоволенні слід також відмовити.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук