Справа № 348/1446/16-а
Суддя: Вінтоняк М.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1446/16-а

09 листопада 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Вінтоняк М.Б.

секретаря: Скоблей О.В.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Жукової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засідані в м. Надвірна справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Надвірнянського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо застосування показника середньої заробітної плати

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Надвірнянського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо застосування показника середньої заробітної плати.

Свої вимоги мотивує тим, що він з 20.08.2008 року перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в Надвірнянському районі та отримував пенсію по віку за списком.№2 відповідно п. б до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Досягнувши 60-ти річного віку в червні він в червні 2012 року звернувся до УПФ України у Надвірнянському районі із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак призначена йому пенсія за віком значно менша, ніж мала бути при призначенні відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В липні 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про надання роз'яснення щодо розрахунку призначеної йому пенсії за віком. 19.07.2016 року Надвірнянським об*єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області надано відповідь про те, що при призначенні пенсії за віком було застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік в сумі 1 197,91 грн., а не показник середньої заробітної плати за 2011 рік, з посиланням на те, що він до цього отримував пенсію по віку за списком №2. Дії відповідача вважає неправомірним, оскільки мало місце призначення йому пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону, а отже відповідач безпідставно ототожнив поняття переходу та переведення, в зв'язку з чим він змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Крім того, з 28 квітня 2008 року (наказ від 28.04.2008 року № 109-х) по 07.01.2009 року (наказ від 06.01.2009 року № 2-ц) він працював бурильником експлуатаційного і розвідувального буріння скважин по нафті і газу 7 розряду в ТОВ "ЗахСиббурнафта» Російської Федерації Ханти-Мансійського автономного округу смт. Ізлучинськ.

Вищезазначений період роботи підтверджуються записами у його трудовій книжці

серії НОМЕР_1 від 30.11.1990 року, де є наказ про прийняття та звільнення, проставлені печатки та підписи уповноважених на це осіб .

Однак відповідач відмовляється врахувати даний страховий стаж при перерахунку пенсії по віку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити, визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у застосуванні йому при призначенні пенсії за віком показника середньої заробітної плати за 2011 рік і зобов'язати відповідачазастосувати з 03 червня 2012 року при призначенні та перерахунку йому пенсії за віком показник середньомісячної заробітної плати за 2011 рік в розмірі 2001,20 грн., а також виплатити недоплачені ним суми пенсії та виплачуваги пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Зобов'язати відповідача з 03 червня 2012 року здійснити перерахунок пенсії з врахуванням стажу роботи за період з 28.04.2008 року по 07.01.2009 року в ТОВ "ЗахСиббурнафта»Російської Федерації Ханти-Мансійського автономного округу смт. Ізлучинськ,виплатити недоотримані ним суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення,зміну чи припинення спірних правовідносин, поновивши йому строк звернення до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов не визнала, надала суду письмове заперечення та суду пояснила, що під час переведення з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може бути враховано заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Управлінням Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі прийнято на облік позивача та правомірно переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з використанням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, оскільки первинне призначення пенсії позивачу відбулось 20.03.2008 року, а тому при переході з одного виду пенсії на інший в 2012 році позивачу було здійснено перерахунокіз застосуванням цього показника за 2007 рік. Позивачу призначено пенсію за віком з 03.06.2012 року .

Крім того, зазначає, що для проведення перерахунку пенсії відповідно до п.11 постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008року особам, які після призначення пенсії продовжували працювати за межами України, немає підстав.

За таких обставин просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 КАС України закріплює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки відповідач по справі в силу норм ст.3 КАС України є суб'єктом владних повноважень, то застосуванню при розв'язанні спору підлягають норми ч.2 ст.71 КАС України, де зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 09.11.2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Надвірнянського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в застосуванні показника середньої заробітної плати за 2011 рік при призначенні пенсії за віком і врахуванні стажу роботи за період з 28.04.2008 року по 07.01.2009 року в частині вимог за період з 03 червня 2012 року по 14 лютого 2016 року включно залишено без розгляду.

Судом встановлено, що з 20.03.2008 року позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі та отримував пенсію за віком Список № 2, відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак після виходу на пенсію позивач продовжив працювати зокрема з 28 квітня 2008 року (наказ від 28.04.2008 року № 109-х) по 07.01.2009 року (наказ від 06.01.2009 року № 2-ц) він працював бурильником експлуатаційного і розвідувального буріння скважин по нафті і газу 7 розряду в ТОВ "ЗахСиббурнафта» Російської Федерації Ханти-Мансійського автономного округу смт. Ізлучинськ.

Вищезазначений період роботи підтверджуються записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 30.11.1990 року, де є накази про прийняття та звільнення, проставлені печатки та підписи уповноважених на це осіб.

Судом встановлено ,що після досягнення 60-річного віку з 03.06.2012 року позивач перебуває на обліку в УПФ України у Надвірнянському районі та відповідно поданої заяви отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» .

Управлінням Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі ОСОБА_3. переведено з одного виду призначення пенсії на інший та розраховано пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України за 2007 рік в сумі 1197,91 грн. відповідно до постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року №327. При цьому при перерахунку пенсії не враховано у страховий стаж вказаний період його роботи.

Суд приходить до висновку, що такі дії відповідача є неправомірними з наступних підстав.

Пенсійне забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, здійснюється згідно з Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року.

Відповідно до ст.1 зазначеної Угоди, громадяни сторін,що домовляються, які працювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав, мають право на пенсію по старості(за віком) зокрема, жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Згідно Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року ст.6 п.п. 2,3 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» п.11 ч.3 у разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія.

Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005року N 22-1 п. 14. до заяви про перерахунок пенсії у зв'язку з урахуванням страхового стажу та заробітної плати після призначення пенсії, у зв'язку із зміною кількості членів сім'ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами "б", "в", "ґ" пункту 7, пунктом 13. Згідно підпункту «в» пункту 7 особи, яким пенсія призначається відповідно до міждержавних Договорів (Угод) в галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1.

Позивачем надано всі докази, а саме вищезазначені періоди роботи підтверджуються записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 30.11.1990 року, де є накази про прийняття та звільнення, проставлені печатки та підписи уповноважених на це осіб.

05.07.2016 року позивач звернувся до із заявою про надання роз'яснення щодо розрахунку призначеної пенсії за віком .

19.07.2016 року відповідачем надана відповідь про те, що при розрахунку пенсії за віком позивачу було застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік в сумі 1 197,91 грн., а не показник середньої заробітної плати за 2011 рік, що передує 2012 року звернення, з посиланням на те, що позивач до цього отримував пенсію.

У Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено види пенсійних виплат, порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший, умови виплати пенсії у разі виїзду за кордон та інше.

Відповідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

За правилами частин 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» яка діяла станом на 2012 рік заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьою статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

А тому, враховуючи вищезазначене суд вважає, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За викладених обставин, оскільки позивач за призначенням пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернувся вперше, а раніше отримував пенсію за віком ( робота в шкідливих умовах праці по Списку №2) тому у даному випадку відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший у межах цього Закону та має місце призначення пенсії за віком із застосуванням ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, про наявність підстав для задоволення позову щодо зарахування при перерахунку пенсії додаткового стажу роботи з 28 квітня 2008 року по 07.01.2009 року і щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за 2011 рік в розмірі 2001,20 грн., який повинен враховуватися під час призначення пенсії за віком.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 99, 100, 158-163, 167, 186, 187, 254 КАС України , суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_3 задоволити.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови застосування показника середньої заробітної плати за 2011 рік..

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зробити перерахунок ОСОБА_3 пенсії за віком з 15 лютого 2016 року застосувавши показник середньомісячної заробітної плати за 2011 рік в розмірі 2001,20 грн., а також виплатити недоплачені суми пенсії та виплачуваги пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 із врахуванням стажу роботи за період з 28.04.2008 року по 07.01.2009 року в ТОВ "ЗахСиббурнафта» Російської Федерації Ханти-Мансійського автономного округу смт. Ізлучинськ.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з 15 лютого 2016 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з врахуванням стажу роботи за період з 28.04.2008 року по 07.01.2009 року в ТОВ"ЗахСиббурнафта» РосійськоїФедерації Ханти-Мансійського автономного округу смт. Ізлучинськ, виплатити недоотримані ним суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст. 186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Вінтоняк М.Б.

Повний текст постанови виготовлено 14.11.2016 року