Справа № 243/5543/16-а
Суддя: Кузнецов Р. В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/243/159/2016
справа № 243/5543/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року місто Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Кузнецова Р.В.

при секретарі Малиновській І.Ю.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні суду міста Словянська у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення судових витрат,

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності щодо невиплати йому пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання за період з 01.04.2015 р. по день прийняття судом рішення протиправною та зобовязання Словянського обєднаного УПФУ нарахувати та виплатити йому пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання за цей період, а також стягнення з відповідача судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням його конституційного права на гідний соціальний захист.

Позивач ОСОБА_2 не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, подав письмову заяву про підтримку своїх позовних вимог та просив провести розгляд справи у його відсутність.

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначено про те, що з лютого 2013 року йому призначено пенсію по інвалідності за загальним захворюванням, а з вересня 2014 року він перебуває на обліку у Словянському обєднаному УПФУ як внутрішньо переміщена особа. З 01 квітня 2015 року відповідач припинив виплату пенсії, про підстави такого припинення його не повідомив. 22 червня 2016 року він звернувся до відповідача з метою встановлення підстав припинення виплати пенсії, на що 24.06.2016 року йому надано відповідь, згідно з якою виплату пенсії йому припинено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р., оскільки він працює в органах прокуратури. Вважає, що дії відповідача є протиправними, оскільки згідно з вищезазначеним законом у нього відсутні фактичні підстави для нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Окрім того, не підлягають застосуванню законодавчі акти, які звужують конституційні права громадян. Позивач просив суд поновити пропущений з поважних причин строк для звернення до адміністративного суду, визнати протиправною бездіяльність Словянського обєднаного УПФУ щодо невиплати пенсії по інвалідності за період з 01.04.2015 р. до прийняття судом рішення, та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому пенсію по інвалідності за цей період та стягнути з відповідача судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності юридичної особи № 1999/10 від 04.02.2016 р., у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Додатково пояснив, що ОСОБА_2 з вересня 2014 року перебуває на обліку Словянського обєднаного УПФУ та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. Позивач працює в прокуратурі Донецької області по теперішній час. З 01.04.2015 р. позивачу припинено виплату пенсії у звязку із тим, що набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р., яким зокрема встановлюється особливий порядок виплати пенсії у період роботи особам на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру» пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. 22.06.2016 р. позивач звернувся із заявою про поновлення виплати пенсії, на яке відповідачем 24.06.2016 р. надано відповідь про відмову у поновленні виплати пенсії, поки позивач працює в прокуратурі Донецької області.

У доповненнях до заперечень представника відповідача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності юридичної особи № 4783/12, зазначено, що відповідачем не приймалося рішення про відмову у поновленні пенсійних виплат, оскільки позивач не звертався із заявою встановленого зразку. Зазначає, що підставою для припинення виплати пенсії позивачу є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», при цьому не має значення, чи набула особа таке право. Позивач не належить до кола осіб, на які не поширюються обмеження застосування цієї норми, оскільки є інвалідом третьої групи загального захворювання, тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, враховуючи думку сторін по суті заявлених вимог, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Словянському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з вересня 2014 року та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» як інвалід ІІІ групи за загальним захворюванням. З 01 квітня 2015 року виплата пенсії позивачу припинена.

Згідно із записами у трудовій книжці АХ № 889362 ОСОБА_2 з 04.06.2003 року і по теперішній час працює у Прокуратурі Донецької області (наказ №580-о від 04.06.2003 року), на теперішній час начальником відділу роботи з кадрами (наказ № 1203-к від 10.08.2015 р.).

З відповіді Словянського обєднаного УПФУ Донецької області № 11829/02 від 24.06.2016 року вбачається, що позивач з 18.02.2013 року отримував пенсію по інвалідності (загальне захворювання). 01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р., яким встановлюється особливий порядок виплати пенсій, а саме у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 р. на час роботи особам на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісчного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про прокуратуру» пенсії не виплачуються. З 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. збережено порядок виплати пенсій працівникам прокуратури, який було встановлено у 2015 році. Таким чином, для повернення пенсії з квітня 2015 року немає законних підстав /а.с.23-24/.

Відповідно до положення ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами, в тому числі нормами Закону України «Про прокуратуру».

Положенням ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1,2 ст.30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи. Відповідно до ч.1 ст.34 цього Закону пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Окрім того, положенням ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що за цим законом призначаються трудові пенсії: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років. Положенням ст.51 цього Закону встановлено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що

дає право на пенсію за віком.

Таким чином, законодавцем виокремлено такі два різних види пенсійного забезпечення як пенсії по інвалідності та пенсії за вислугу років.

Відповідно до довідки Донецької обласної МСЕК № 3 від 25.11.2014 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням. Інвалідність встановлена до 01.12.2017 року /а.с.14/.

Частиною першою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. (у редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р.) встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років. Таким чином, зазначеною нормою передбачено право прокурорів та слідчих прокуратури на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р.), тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії / щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Вищезазначена норма спеціального закону була чинна з 01 квітня 2015 року до 15 липня 2015 року і втратила чинність у звязку із набранням чинності 15 липня 2015 року Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Положенням ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року передбачено право прокурорів та слідчих прокуратури на пенсію за вислугу років, встановлений розмір цієї пенсії та необхідні вимоги щодо стажу роботи аналогічні за змістом, що містилися у ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. (в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р.). У ч.15 цієї статті (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24.12.2015 р., яка набула чинності 01.01.2016 року) зазначено, що: «тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії / щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Аналізуючи вищенаведені положення Закону України «Про прокуратуру» у різних редакціях, суд приходить до переконання про необхідність їх застосування у випадку призначення пенсії за вислугу років, яка є однією із різновидів трудових пенсій, у період до 01.01.2016 року. З огляду на фактичні обставини справи, а саме припинення виплати позивачу пенсії по інвалідності ІІІ групи за загальним захворюванням з 01 квітня 2015 року відповідачем, суд приходить до переконання про обгрунтованість вимог позивача у цій частині та необхідності визнання бездіяльності Словянського обєднаного УПФУ Донецької області щодо ненарахування та невиплати позивачу пенсії по інвалідності за період з 01.04.2015 р. до 31.12.2015 року протиправною, оскільки відповідачем помилково застосовані норми ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», що мають інший предмет правового регулювання.

Щодо позовних вимог у частині ненарахування та невиплати позивачу пенсії по інвалідності у період з 01.01.2016 року до теперішнього часу суд виходить з наступного.

У положенні ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 р. пенсії / щомісячне довічне грошове утримання особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру» не виплачуються. Таким чином, зазначена редакція цього положення не встановлює ані вид пенсії, щодо якого діє заборона, ані будь-яких спеціальних пістав для її призначення, а лише чітко вказує про заборону виплати пенсії особам, які працюють на посадах, визначених Законом України «Про прокуратуру», до яких належить і позивач ОСОБА_2

В той же час стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Ця норма згідно зі ст. 8 Основного Закону має вищу юридичну силу і є нормою прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи вищенаведені норми права, суд приходить до переконання, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24.12.2015 р., який набув чинності 01.01.2016 року, допущено звуження змісту прав позивача ОСОБА_2, а саме його фактично позбавлено права на отримання пенсії по інвалідності ІІІ групи за загальним захворюванням з 01.01.2016 р. до 31.12.2016 р. через працевлаштування в Прокуратурі Донецької області. Таким чином, положення цієї норми не можуть бути застосовані до нарахування та виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_2, оскільки цією нормою допускається звуження його прав, що суперечить ст.22 Конституції України.

Отже, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з 01.04.2015 року і до теперішнього часу перешкоди для виплати ОСОБА_2 пенсії по інвалідності, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відсутні.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем визначеного законом строку на звернення до адміністративного суду та застосування у звязку з цим наслідків, передбачених ст. 100 КАС України, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про підстави припинення виплати ОСОБА_2 раніше призначеної пенсії він дізнався лише 24.06.2016 року, отримавши відповідь УПФУ, оскільки відповідач не повідомив його про припинення нарахування пенсії та його підстави. Окрім того, внаслідок інвалідності позивач вимушений періодично проходити лікування відповідно до програми реабілітації, що не надало йому можливості звернутися до відповідача раніше. Таким чином, заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду підлягає задоволенню, а причини пропуску строку визнаються судом поважними.

Проаналізувавши всі надані суду довази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що право позивача на пенсійне забезпечення підлягає судовому захисту з 01 квітня 2015 року, виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом, ніж зобовязанням відповідача нарахувати та виплатити йому цю пенсію, неможливо. Отже, адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з ч.1 ст.94 КАС України, відповідно до якої якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Словянського обєднаного УПФУ Донецької області.

На підставі викладеного, Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 17, 18, 69, 71, 94, 99, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення судових витрат задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання за період з 01 квітня 2015 року до 16 листопада 2016 року.

Зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання за період з 01 квітня 2015 року до 16 листопада 2016 року, призначеної йому відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відшкодувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Словянського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається Донецькому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4