Справа № 808/1486/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
20 вересня 2016 рокусправа № 808/1486/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.
суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.
за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року
у адміністративній справі № 808/1486/16 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Південного оперативно-територіального об`єднання м. Запоріжжя та Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и л а :
Зазначена ухвала оскаржена позивачем по справі з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також з урахуванням лише доводів відповідача, без врахування того, що про порушене право він дізнався тільки з листа Військової частини НОМЕР_1 листа від 08 квітня 2016р. за №773/2-В, в якому відповідач запропонував у разі не згоди з відмовою, оскаржити її у встановлений законодавством термін до органів прокуратури та суду. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Заслухавши пояснення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Задовольняючи клопотання представника Військової частини №3033 Південного оперативно-територіального об`єднання м. Запоріжжя, та залишаючи без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 з підстав пропущення позивачем установленого законом строку звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, і відсутності підстав для поновлення цього строку, суд першої інстанції виходив з того, що у відставку Збройних Сил України старший лейтенант ОСОБА_1 був звільнений наказом командувача Національної гвардії України від 15.08.2014 № 70 о/с, а із списків військової частини НОМЕР_1 позивач був виключений Наказом командира військової частини НОМЕР_1 частини від 29.08.2014 року № 188, але його звернення на адресу військової частини НОМЕР_1 з вимогою про виплату грошової допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" відбулося лише 20.07.2015 року.
При цьому, судом першої інстанції враховано зміст заяви позивача від 20.07.2015 року та доданого до нього копії листа ГУ НГУ від 25.06.2015 р. № 3/26-В 359, з яких вбачається, що про порушення своїх прав та належність військової частини НОМЕР_1 до Національної гвардії України, яка входить до складу МВС України, ОСОБА_1 дізнався вже у травні 2014 р., у зв`язку з чим в період з 01.05.2014 р. до 26.05.2016 р. він звертався до відповідача з відповідними заявами від 30.07.2015 р. № 3-В та від 30.03.2016 р. № 2-В, що підтверджено копіями сторінок "Журналу реєстрації пропозицій, заяв та скарг громадян" і поясненнями діловода несекретного діловодства службовця ОСОБА_2 .
За вказаних обставин, які свідчать про те, що про порушення своїх прав позивач дізнався у травні 2014 року, а позов подав до суду лише в травні 2016 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку для звернення до суду, та не просив поновити йому строки звернення до суду, і не вказував про причини пропущення цих строків, суд першої інстанції дійшов висновку, що подана у цій справі заява позивача підлягає залишенню без розгляду.
Судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції у цій справі, оскільки суд першої інстанції помилково визнав попередні відповіді позивачу на його звернення від 30.07.2015 р. № 3-В (а.с.82) та від 30.03.2016 р. № 2-В (а.с.86), як відмову у виплаті позивачу грошової допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", хоча з змістом листів відповідача № 3/26-13-359 від 25.06.2015 року (а.с.84), № 1620/3-В від 13.08.2015 р. (а.с.85), вбачається, що позивачу лише роз`яснювалися положення чинного законодавства з ініційованих позивачем питань, і пропонувалося надати відповідні документи, і лише листом відповідача № 773/2-В від 08.04.2016 р. (а.с.88-89), ОСОБА_1 , чітко роз`яснено про відсутність у нього права на витребувані ним виплати, з посиланням на його право оскарження цієї відмови у встановленому законом порядку до прокуратури та до суду.
Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З наведених вище обставин, судова колегія визнає, що позивач по справі дійсно мав можливість дізнатися про порушення своїх прав лише після отримання листа відповідача № 773/2-В від 08.04.2016 р., в якому чітко зазначено про відсутність у нього права на виплату грошової допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві"
Отже, з урахуванням подання позовної заяви до суду 06.05.2016 року, судова колегія визнає, що строк звернення до адміністративного суду позивачем не пропущений.
Таким чином, висновок суду першої інстанції у цій справі про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду не відповідає фактичним обставинам справи та є невірним, тому ухвалу суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи поверненню до того ж суду першої інстанції для продовження їх розгляду.
Керуючись п.3 ч.1 ст.199, ст.204, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року скасувати, матеріали справи повернути до того ж суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі
Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає бо не перешкоджає подальшому провадженню у справі

Головуючий: С.В. Сафронова
Суддя: В.Ю. Поплавський
Суддя: Д.В. Чепурнов