Справа № 815/1319/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 р. Справа № 815/1319/16

Категорія: 11.4 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфін Бориса Михайловича, Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради 3-тя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" про визнання дій неправомірними та скасування рішення від 25.07.2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфін Бориса Михайловича, Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, 3-тя особа ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" про визнання дій неправомірними та скасування рішення, в якому просив суд:

- визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, який виконував функції державного реєстратора, щодо прийняття рішення від 25.07.2015 року стосовно реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, а саме трьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" () - неправомірними;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, який виконував функції державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23151856 від 25.07.2015 року;

- зобов'язати Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надати до суду письмовий висновок щодо вирішення спору, а саме стосовно реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка суперечить інтересам малолітніх дітей позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, який виконував функції державного реєстратора, щодо прийняття рішення від 25.07.2015 року стосовно реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, а саме трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" () - протиправними.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, який виконував функції державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 23151856 від 25.07.2015 року.

Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича на користь ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 1102, 40 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату , час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.11.2006 року Акціонерний комерційний банк "Укрсиббанк" та ОСОБА_2. уклали договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з яким Банк надав позивачу кредит на покупку нерухомості, а саме квартири, в іноземній валюті в сумі 90 000 доларів США, терміном на 15 років до 29.11.2027 року із сплатою відсотків 11,30 % річних.

29.11.2006 року Акціонерний комерційний інноваційний банк "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 уклали іпотечний договір, за умовами якого позивач передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме трьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

25.07.2015 року приватний нотаріус Суперфін Б.М., зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ "Кей-Колект". Підстава виникнення права власності договір іпотеки від 29.11.2016 року .

25.11.2015 року ТОВ "Кей-Колект" направило позивачу повідомлення про анулювання боргу.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення №23151856 від 25 липня 2015 року про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на вказану квартиру прийнято без дотримання критеріїв, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, а тому вимоги щодо визнання протиправними дій про проведення такої реєстрації та його скасування підлягають задоволенню. При цьому, суд першої інстанції не вбачав підстав для зобов'язання відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надати до суду письмовий висновок щодо вирішення спору, а саме стосовно реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка суперечить інтересам малолітніх дітей позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За приписами ч.9 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Отже, забезпечення нотаріусом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за нотаріально посвідченим правочином, виданим свідоцтвом здійснюється шляхом реєстрації нотаріусом в єдиних та державних реєстрах відомостей про посвідчений ним правочин чи видане свідоцтво.

Таким чином, законодавством встановлено право нотаріуса здійснювати державну реєстрацію за нотаріально посвідченими правочинами та виданими свідоцтвами про право на спадщину, предметом яких є нерухоме майно.

Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено та відповідачем не доведено вчинення будь-яких нотаріальних дій з об'єктом нерухомості, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, здійснюючи державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру без вчинення нотаріальних дій, нотаріус діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що відповідач мав право на проведення державної реєстрації права власності на квартиру без вчинення нотаріальних дій, оскільки вони суперечать вищенаведеним приписам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також, відповідно до ч.7 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

При цьому, статтею 13-1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальний округ - це територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом договору іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та право власності на яке зареєстровано за апелянтом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем в порушення ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат», здійснено державну реєстрацію права власності спірного майна, не за місцем його розташування та яке знаходиться поза межами нотаріального округу, в рамках якого має право здійснювати нотаріальну діяльність.

Крім цього, статтею 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З наведеного слідує наявність заборони відчуження майна без згоди власника, яка в даних спірних правовідносинах відсутня.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є й постійним місцем проживання позивача і його сім'ї та його загальна площа не перевищує 140 кв.м.

Доводи апеляційної скарги про те, що у спірних правовідносинах мав місце добровільний перехід права власності на нерухоме майно - квартиру : АДРЕСА_1 до Іпотекодержателя - ТОВ "Кей-Колект", примусове стягнення предмета іпотеки (зазначеної вище квартири) не відбулось, тому норми Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" у спірних правовідносинах не підлягають застосуванню, колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також те, що оскаржуване рішення від 25.07.2015 року №23151856 прийнято нотаріусом, у якого відсутні повноваження щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном та, всупереч п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій та скасування спірного рішення.

Апелянт також просить закрити провадження по справі, вказуючи що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, що свідчить про те, що вказаний спір не є публічно -правовим, а випливає із договірних відносин і має вирішуватись судами за правилами ЦПК України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів, не погоджується з доводами апелянта щодо застосування до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду України, висловленої у судовому рішенні від 14 червня 2016 року, виходячи з аналізу ст. 17 КАС України та ст. 15 ЦПК України, враховуючи те, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди, дійшов висновку, що спори по суті заявлених позовних вимог не є публічно-правовими, випливають з договірних відносин і мають вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статі 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів апеляційного суду, керуючись абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України, вважає за можливе відступити від зазначеної позиції Верховного Суду України у цій справі з наступних мотивів.

Так, пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"визначено, що нотаріус є державним реєстратором.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах нотаріус здійснює функції щодо визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на виконання владних управлінських повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій, а отже нотаріус є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

В свою чергу, згідно з пунктом першим частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що за своїм характером спір по суті заявлених позовних вимог є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко