Справа № 127/21162/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/763/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №127/12162/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 09.05.1996р. позивач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду у м. Вінниці та отримувала пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». 24.06.2014р., у зв'язку зі смертю чоловіка - ОСОБА_4, позивачу була призначена пенсія на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. по втраті годувальника в розмірі 60% середньомісячного (чинного) заробітку померлого годувальника. На думку позивача, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних прокурорсько-слідчих працівників, у зв'язку з чим 10 лютого 2016 року прокуратурою Вінницької області позивачу видано довідку №18/14 з відповідним розрахунком заробітної плати станом на 1 грудня 2015 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України №1013. 01.04.2016р. позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою про перерахунок пенсії та надала довідку прокуратури Вінницької області №18/14 від 10.02.2016р., згідно якої розмір середнього заробітку заступника прокурора Вінницької області, на якій працював чоловік позивача, становить 31635,29 грн. Проте, Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, листом від 08.04.2016р. №806/06-33-2/02-1, відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Позивач рішення відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії вважає протиправним, у зв'язку з чим, звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці щодо відмови у перерахунку пенсії позивача по втраті годувальника і зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 12 липня 2001 року (№2663-111), на підставі довідки прокуратури Вінницької області №18/14 від 10.02.2016р. виходячи з розрахунку 60% середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, починаючи з 01.01.2016р.без обмеження її максимального розміру та здійснювати відповідні виплати.

Ухвалою суду від 05.10.2016р. відкрито скорочене провадження у даній справі. Цією ж ухвалою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, в частині вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 12 липня 2001 року (№2663-111), на підставі довідки прокуратури Вінницької області №18/14 від 10.02.2016р. виходячи з розрахунку 60% середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, за період з 01.01.2016р. по 03.04.2016р. залишено без розгляду.

Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 05.10.2016 року та копій документів суду були надані заперечення проти позову, відповідно до яких УПФ України у м. Вінниці з позовними вимогами не погодилося, просило в їх задоволенні відмовити, з посиланням на відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу, оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VII з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначалось відповідно до спеціальних законів, в тому числі відповідно до Закону України «Про прокуратуру». На думку відповідача, з 01.06.2015р. не здійснюється ні призначення, ні перерахунки пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Крім того, відповідач зазначає про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу, оскільки статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», чинного на даний час, визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, при цьому Кабінетом Міністрів України відповідних рішень не приймалося. (а.с. 18-19).

Ухвалою суду від 24.10.2016р. вказану справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні, оскільки за результатами розгляду заперечення відповідача суд дійшов висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог, просила в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи позивача, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 09.05.1996р. перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду у м. Вінниці та отримувала пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З копії паспорта позивача та копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.05.1960р., вбачається що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_4. (а.с. 5, 34)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2. (а.с. 10).

В свою чергу, ОСОБА_4, перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Вінниці та отримував пенсію призначену йому відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року N1789-XII, чинному на час призначення пенсії. (а.с. 43, 44).

Відповідно до частини 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 - дата смерті ОСОБА_4.) членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на

момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Саме з урахуванням вищенаведеної норми, у зв'язку зі смертю ОСОБА_4, позивачу, згідно розпорядження №142759 від 03.07.2014р., починаючи з 24.06.2014 року призначено пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» по втраті годувальника в розмірі 60% середньомісячного заробітку померлого ОСОБА_4. (а.с. 36)

01.04.2016р. позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою про перерахунок пенсії та надала довідку прокуратури Вінницької області №18/14 від 10.02.2016р. про те, що чоловік позивача - ОСОБА_4 працював в прокуратурі Вінницької області на посаді заступника прокурора Вінницької області, заробітна плата з 1 грудня 2015 року, згідно постанови КМУ №1013, становить 31635,29 грн. (а.с. 9)

Проте, Управлінням Пенсійного фонду України у м. Вінниці, листом від 08.04.2016р. №806/06-33-2/02-1, відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву, про що зазначено вище (а.с 8).

Визначаючись до правомірності позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як уже зазначалося, частиною 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 - дата смерті ОСОБА_4.) було передбачено, що членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

В той же час, положеннями частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (чинній на момент призначення пенсії позивачу) було також передбачено порядок та підстави перерахунку пенсії прокурорсько-слідчим працівникам.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, чинної до 15 липня 2015 року, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції до 1 січня 2015 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Проте, Законом N76-VIII від 28.12.2014р., який набув чинності з 1 січня 2015 року, частина 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, була викладена в новій редакції, якою було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, станом на 1 січня 2015 року, частина 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка передбачала право працівників прокуратури на перерахунок пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, була викладена в новій редакції, при цьому чинною залишалася норма частини тринадцятої вказаної статті, за правилами якої перерахунок пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Проте, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, який набув чинності 15 липня 2016 року, визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом Закон України «Про прокуратуру», крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

Отже, починаючи з 15 липня 2015 року норми частини 13 та 18 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ перестали існувати, а відтак і підстави передбачені вказаними нормами щодо перерахунку пенсій прокурорсько-слідчим працівникам у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, також перестали існувати.

Як на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, так і на момент розгляду справи в суді, пенсійне забезпечення прокурорів, слідчих прокуратури, а також осіб пенсії яким призначені у зв'язку з втратою годувальника, до яких законодавцем віднесено позивача, регулюється статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, частиною двадцятою якої передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, як на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії, так і на момент розгляду справи судом, чинним законодавством не передбачено такої підстави для перерахунку пенсій особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про прокуратуру», як підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. При цьому, визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури законодавцем делеговано Кабінету Міністрів України, який, на даний час, відповідних рішень з цих питань не приймав.

Варто зауважити, що вказані положення Закону №1697-VII такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у встановленому законом порядку не визнавались, є чинними на даний час та підлягають застосуванню судом при розгляді справ щодо перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Таким чином, починаючи з 15 липня 2015 року, у відповідача відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників.

При цьому, слід зазначити, що вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був їй гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

Посилання позивача в позовній заяві на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 10 грудня 2013 року, суд вважає помилковим, оскільки висновки Верховного Суду України стосуються застосування норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не підстави для перерахунку пенсій на даний час. При розгляді вказаної справи Верховний Суд України дійшов висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Однак, у даній справі суд дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу в зв'язку зі змінами в законодавстві, а не про розмір пенсії у відсотках, який має застосовуватися при здійснення такого перерахунку.

Окрім того, посилаючись на вищевказану правову позицію Верховного Суду України, позивачем не враховано, що досліджувані Верховним судом України правовідносини виникли у липні 2012, коли підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювалися частинами 13 та 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії, на той час, змін не зазнали. Таким чином, нормами матеріального закону було визначено умови та порядок перерахунку пенсій, які призначені працівникам прокуратури.

В той же час, посилання відповідача на те, що з 1 червня 2015 року не здійснюється ні призначення, а ні перерахунки пенсій відповідно до спеціального законодавства, а саме відповідно до Закону України «Про прокуратуру» суд вважає безпідставним, оскільки на момент набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 року питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури уже було врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII відповідно до прикінцевих положень якого норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури набули чинності 15 липня 2015 року.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку що позивачем не доведено належними засобами доказування правомірності заявлених вимог, натомість рішення відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу відповідає нормам чинного законодавства, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, відсутні підстави для їх відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: