Справа № 806/622/15
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2016 р. м. Київ К/800/35856/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Гончар Л.Я.
Шведа Е.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2015 року у справі №806/622/15 за позовом Державної фінансової інспекції в Житомирській області до Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року Державна фінансова інспекція в Житомирській області звернулась з позовом до Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини про зобов'язання виконати підпункти 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 пункту 3 вимоги про усунення порушень від 24 липня 2014 року № 65-17/1220.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2015 року скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року в частині відмови у позові про зобов'язання Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини щодо виконання підпункту 3.3 пункту 3 вимоги про усунення порушень від 24 липня 2014 року № 65-17/1220. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов'язання виконати підпункти 3.4, 3.5, 3.6 пункту 3 вимоги, Державна фінансова інспекція в Житомирській області звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до п.6.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Житомирській області на І квартал 2014 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 31.03.2014 №37, Овруцькою МДФІ проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Овруцької районної державної лікарні ветеринарної медицини за період з 1 серпня 2010 року до 1 березня 2014 року.

За результатами проведеної ревізії складено акт ревізії №65-09/60 від 20.06.2014.

За наслідками ревізії, ДФІ в Житомирській області складено вимогу від 24.07.2014 №65-17/1220 про усунення порушень і недоліків, виявлених ревізією, пп. 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 пункту 3 якої Овруцьку районну державну лікарню ветеринарної медицини було зобов'язано:

- відобразити в обліку дебіторську заборгованість за понесені витрати по наданню комунальних послуг з Орендарем - управлінням ветеринарної медицини в Овруцькому районі на загальну суму 23387 грн. 32 коп. Вжити заходів щодо стягнення понесених витрат по наданню комунальних послуг з управління ветеринарної медицини в Овруцькому районі на суму 23387 грн. 52 коп. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у покритті за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх юридичних осіб, шкоду у порядку та розмірі встановленому статями 130-136 Кодексу законів про працю України;

- начальнику ветлікарні визначити осіб, винних у вчиненні порушень фінансової дисципліни, обсягу завданої кожної з них шкоди та наявності у їх діях вини, пов'язаною із заподіяною шкодою. В разі відмови працівників, які вчинили порушення в добровільному порядку відшкодувати шкоду звернутися до суду з цивільним позовом щодо стягнення зазначеної шкоди в межах цивільного судочинства;

- зменшити бюджетні асигнування по загальному фонду кошторису на 2014 рік, внаслідок завищення потреби в бюджетних асигнуваннях за КЕКВ 1111 «Заробітна плата» на суму 74332 грн. 62 коп. та за КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну плату» на суму 27050 грн. 06 коп.;

- перерахувати залишок коштів у сумі 85357 грн. 85 коп., отриманих протягом 2011 року як плата за надання адміністративних послуг, до загального фонду Державного бюджету України.

За результатами розгляду вказаної вимоги відповідачем листом від 09.07.2014 №114 повідомлено контролюючий орган про заперечення щодо висновків по окремих пунктах акта ревізії щодо усунення виявлених порушень законодавства з фінансових питань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ДФІ в Житомирській області є протиправними, позивач дійшов помилкових висновків щодо порушення відповідачем законодавства.

Між тим, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пп. 3.3 п.3 вимоги законним, оскільки відповідач неправомірно здійснював оплату опалення за частину приміщення, яке передано в користування іншій юридичній особі, тобто витрачав бюджетні кошти, які, відповідно до кошторису виділені виключно для потреб відповідача. Крім того, рахунки (акти)на оплату за спожитий газ ветлікарня зобов'язана була виставляти по факту споживання, відповідно до умов Договору.

Водночас, колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи судами не було звернуто увагу на наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон) головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі Положення), Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, органом державного фінансового контролю пред'явлено вимогу про усунення порушень, виявлених під час ревізії. При цьому підпункти 3.3, 3.4, 3.6 пункту 3 вимоги вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не шляхом пред'явлення позову до підконтрольної установи про зобов'язання виконати вимогу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 28 жовтня 2014 року та від 17 лютого 2015 року (справи №№ 21-462а14, 21-4а15 відповідно).

Зважаючи на викладене, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ДФІ в Житомирській області про зобов'язання відповідача виконати підпункти 3.3, 3.4, 3.6 пункту 3 вимоги від 24.07.2014 № 65-17/1220.

Що стосується підпункту 3.5 пункту 3 вимоги ДФІ від 24.07.2014 №65-17/1220, то колегія суддів вважає, що позов у цій частині також не підлягає задоволенню.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ДФІ просить зобов'язати відповідача виконати пп.3.5 п.3 вимоги, а саме, зменшити бюджетні асигнування по загальному фонду кошторису на 2014 рік, внаслідок завищення потреби в бюджетних асигнуваннях за КЕКВ 1111 «Заробітна плата» на суму 74332 грн. 62 коп. та за КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну плату» на суму 27050 грн. 06 коп.

Як зазначалось вище, пунктом 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з приписами статті 15 Закону, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання.

Однак, п.п.3.5 п.3 вимоги ДФІ сформульований таким чином, що не дає змоги однозначно зрозуміти зміст і порядок його виконання відповідачем. Також, не вказано, у який спосіб бюджетні асигнування потрібно зменшити.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що пп.3.5 п.3 вимоги ДФІ в Житомирській області від 24.07.2014 №65-17/1220 не відповідає критеріям законності та обґрунтованості.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, але з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2015 року скасувати, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: