Справа № 205/4589/16-а(2а/205/122/16)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2016 рокусправа № 205/4589/16-а(2а/205/122/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Трахт К.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Грінченко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 р. в справі № 205/4589/16-а за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (далі - УПФУ) про визнання протиправними дій з відмови в призначенні пенсії за віком як потерпілому від Чорнобильської катастрофи із зниженням пенсійного віку на 3 роки на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язання відповідача призначити пенсію за віком як потерпілому від Чорнобильської катастрофи із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 3 роки на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.05.2016 р. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про задоволення позову з підстав неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Апелянт зазначає про неврахування судом примітки до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено, що початкова величина пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у відповідних зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Оскільки він проживав та працював у зоні гарантованого добровільного відселення в період з 26.04.1986 р. по 31.07.1986 р., апелянт вважає, що має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1, має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У травні 2016 р. позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку. Відповідачем листом від 01.06.2016 р. № 578/02/56 відмовлено позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з тим, що час проживання та період роботи в зоні гарантованого добровільного відселення не відповідає умові, зазначеній у ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки з моменту аварії позивач не прожив та не відпрацював в зоні не менше 3 років до 01.01.1993 р.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач постійно проживав та працював у відповідній зоні, з моменту аварії по серпень 1986 р., тобто 3 місяці 19 днів.

Зважаючи на те, що обов'язковою умовою призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є проживання та(або) праця у зазначеній зоні протягом трьох років до 1 січня 1993 р. й лише за цієї умови можливе застосування початкової величини зменшення пенсійного віку (3 роки в даному випадку), особам, які працювали та(або) проживали в зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, а також додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; особам, які не працювали та(або) проживали в зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку - 3 роки, а з розрахунку - 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

23.05.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Правобережного ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку 3 роки відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідачем направлено позивачу лист про відсутність підстав для призначення пенсії від 01.06.2016 р. № 578/02/56, я кому зазначено, що час проживання та період роботи в зоні гарантованого добровільного відселення не відповідає умові, зазначеній у ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки з моменту аварії позивач не прожив та не відпрацював в зоні не менше 3 років до 01.01.1993 р.

Протоколом № 2424 від 02.06.2016 р. відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно до довідки Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 06.05.2016 р. № 788/02-26 позивач фактично проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 06 січня 1983 року до 15 серпня 1986 року. Зазначений населений пункт після аварії на Чорнобильській АЕС відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (категорія 3) з щільністю забруднення ґрунту ізотопами цезію від 5 до 10 кі/км2. Зазначене також підтверджується довідкою виконкому Сингаївської сільської ради від 05.10.2004 р. № 1904.

Записами трудової книжки позивача підтверджується, що з 01.06.1983 року по 06.08.1986 року він працював в Інституті сільського господарства Полісся на посаді старшого наукового співробітника та звільнений з посади за власним бажанням.

Не є спірною обставина, що позивач проживав та працював в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XIІ) до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Статтею 55 Закону № 796-XIІ встановлені підстави та умови зменшення пенсійного віку особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення. Зокрема, частиною 2 вказаної статті передбачено зниження пенсійного віку особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. При виконанні цієї умови встановлено зменшення пенсійного віку на 3 року - (з урахуванням примітки) лише для осіб, які постійно проживали або постійно працювали у цій зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше ніж на 6 років.

Перелік документів, що подаються до органу Пенсійного фонду для призначення пенсії, визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (Порядок).

Відповідно до п. 7 Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, як, зокрема, документ, який засвідчує особливий статус особи, якими є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Оскільки позивач проживав в зоні гарантованого добровільного відселення з часу аварії 26 квітня 1986 року до 15 серпня 1986 року, тобто лише 3 місяців 19 днів, тому є правильним висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які постійно проживали або постійно проживають, чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, пенсії зі зменшенням пенсійного віку надаються за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

Доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції примітки до ч. 2 ст. 55 ст. 55 Закону № 796-XII колегія суддів вважає необґрунтованими.

Дійсно, приміткою до ч. 2 ст. 55 вказаного Закону визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, обов'язковою умовою призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку є проживання та/або праця особи у зазначеній зоні протягом трьох років до 1 січня 1993 р. Лише за цієї умови можливе застосування початкової величини зменшення пенсійного віку (3 роки в даному випадку), особам, які працювали та/або проживали в зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, а також додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; особам, які не працювали та(або) проживали в зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку - 3 роки, а з розрахунку - 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 р. в справі № 205/4589/16-а залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016 р. в справі № 205/4589/16-а за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 17.11.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко