Справа № 344/12482/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/569/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

прийнята в порядку скороченого провадження

18 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

розглянувши в порядку скороченого провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_2 (надалі - також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (надалі - також «Відповідач»), в якому просив визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську від 10 серпня 2016 року №268/Д-15 щодо відмови для обчислення розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити ОСОБА_2 розрахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, та виплатити різницю між перерахованою та виплаченою пенсією з 10 лютого 2012 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення Відповідача про відмову для обчислення розміру пенсії за віком Позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, є протиправним та таким, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Відповідачем - Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківськ, - подано письмові заперечення на позов, в яких Відповідач посилається на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в даних запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В С Т А Н О В И В:

З січня 2000 року ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення даної пенсії та до серпня 2014 року ОСОБА_2 продовжував працювати.

Після досягнення пенсійного віку Позивач в лютому 2012 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 10 лютого 2012 року Позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 42 роки 6 місяців (по 31.01.2012 р.) та заробітної плати за період з 23.11.2000 р. по 31.01.2012 р.

При цьому, при нарахуванні пенсії за віком Позивачу Відповідачем було взято показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік.

Такі дії Відповідача щодо застосування при призначенні пенсії Позивачу показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік ОСОБА_2 вважає протиправними та такими, що порушують вимоги чинного законодавства України, а тому Позивач просить зобов'язати Відповідача здійснити ОСОБА_2 розрахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень, є принцип обґрунтованості, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення (вчинених дій чи допущеної бездіяльності), тобто прийняття рішення (вчинення дій чи допущення бездіяльності) з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення (дії чи бездіяльність) суб'єкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

Як встановлено Судом зі змісту листа Відповідача від 10 серпня 2016 року № 268/Д-15, при призначенні Позивачу пенсії за віком з 10 лютого 2012 року при розрахунку розміру такої пенсії Позивачу Відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік.

Так, статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В той же час, Суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах, які виникли між ОСОБА_2 та Відповідачем, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_2 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Крім того, після звільнення з органів Служби безпеки України Позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За таких обставин положення частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у спірних правовідносинах не підлягає до застосування.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України в Постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/43721149).

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що, застосовуючи при розрахунку пенсії за віком Позивачу показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік, Відповідач порушив вимоги чинного законодавства України, а тому відповідне рішення про відмову в перерахунку пенсії із застосуванням вірного показника є протиправним, у зв'язку з чим Суд знаходить підстави для зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити ОСОБА_2 розрахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, та виплатити різницю між перерахованою та виплаченою пенсією з 10 лютого 2012 року.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відтак, проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 183-2 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови при обчисленні розміру пенсії за віком ОСОБА_2 застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії.

3. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити ОСОБА_2 розрахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, та виплатити різницю між перерахованою та виплаченою пенсією з 10 лютого 2012 року.

4. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на користь ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Домбровська Г.В.