Справа № 812/461/16
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року справа №812/461/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі № 812/461/16 за позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Біловодського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в Біловодському районі Луганської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2016 року ОСОБА_2 Михайловичзвернувся до Луганського окружного адміністративного суду із позовомдо Ліквідаційної комісії Біловодського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в Біловодському районі Луганської областіпро:

- визнання неправомірною відмову відповідача в обчисленні, нарахуванні та виплати позивачу не донарахованої суму одноразової грошової допомоги з врахуванням винагороди за безпосередню участь в АТО за жовтень 2015 року;

- зобов'язання відповідача здійснити обчислення, нарахування та виплату позивачу не донарахованої суми одноразової грошової допомоги з врахуванням винагороди за безпосередню участь в АТО за жовтень 2015 року у розмірі 98 769,00 грн. (а.с. 2-6).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року відмовлено у задоволені клопотання Ліквідаційної комісії Біловодського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області в залишенні позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду (а.с. 94-95.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року відмовлено повністю у задоволеніадміністративного позовуОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Біловодського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в Біловодському районі Луганської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії(а.с. 96-98).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі № 812/461/16 та прийняти нову постанову, якоюзадовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що відповідачем та судом безпідставно встановлено, що винагорода за безпосередню участь в АТО не може бути включена до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, оскільки її по аналогії матеріального права необхідно включити до спірного розрахунку.

При цьому апелянтом вказано, що суд не врахував положення Закону України «Про оплату праці» до спірних взаємовідносин.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що одноразова допомога при звільненні обчислена, нарахована невірно, що тягне за собою скасування постанови суду першої інстанції та задоволення позову у повному обсязі (а.с. 109-112).

Сторони та представник третьої особи у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

11 листопада 2016 року до канцелярії Донецького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від представника Управління Державної казначейської служби України в Біловодському районі Луганської області про розгляд справи за його відсутності.

16 листопада 2016 року до канцелярії суду надійшло клопотання від позивача про розгляд справи за його відсутності.

Цього ж, 16 листопада 2016 року, до канцелярії суду надійшли заперечення від представника відповідача в яких він просив суд залишити постанову суду першої інстанції без змін, разом із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача,перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, перебував на службі в органах внутрішніх справ з 09 серпня 1984 року по 06 листопада 2015 року (а.с. 11-12).

06 листопада 2015 року Головним управлінням МВС України в Луганській області прийнято наказ№ 410 о/с, яким звільнено позивача у запас Збройних Сил за п. 64 "г" (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні склала 33 роки 02 місяці 23 дні, у пільговому обчисленні 38 років 03 місяці 02 дні (а.с. 15).

Позивач з 14 лютого 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Луганської області, що вбачається з довідки Головного управлінням МВС України в Луганській області від 18 червня 2015 року № ВДЗ/5685/А, є ветераном органів внутрішніх справ(а.с. 12,14).

У жовтні 2015 року позивачу сплачено винагороду за безпосередню участь в АТО у розмірі 5986,00 грн. (а.с. 16, 17).

В грошовому атестаті № 8 зазначено, що позивачу нарахована та сплачена грошова допомога при звільнені у розмірі (1250,00+130,00+552,00+187,50+966+2900,37) х 33 х 50% = 98766,86 грн., з яким позивач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 18-19).

04 травня 2016 рокупозивач звернувсяіз заявою до Голови ліквідаційної комісії Біловодського РВ ГУМВС України у Луганській області про здійснення обчислення, перерахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх з урахуванням винагороди за безпосередню участь в АТО за жовтень 2015 року в сумі 5986,00 грн. (а.с. 20).

11 травня 2016 року Головою ліквідаційної комісії Біловодського РВ ГУМВС України у Луганській області надано відповідь позивачу про відмову в зарахуванні винагороди за безпосередню участь в АТО для обчислення вихідної допомоги при звільненні, оскільки це одноразова грошова виплата і не носить постійний характер ( а.с.21).

Спірним питанням у справі єправомірність відмови відповідача в обчисленні одноразової грошової допомоги без врахування винагороди за безпосередню участь в АТО за жовтень 2015 року.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що такий вид грошових виплат як винагорода за безпосередню участь в АТО є виплатою, яка має тимчасовий характер, оскільки нараховується за існування певних особливих умов та не належить до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які враховуються при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ, відтак відповідачем правомірно не враховано її у суму грошового забезпечення при звільненні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюється постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114), Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Порядок № 393), Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565,Постановою Кабінету Міністрів України«Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі - Постанова № 1294) та інші законодавчі акти, в редакціях, які діяли на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункт 64 "г"Положення № 114особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Частиною 1 ст. 19 Закону України«Про міліцію», встановлено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до п. 10 Порядку № 393працівникам ОВС які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, на день звільнення він мав календарну вислугу 33 роки.

Відтак, позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до п. 1 Постанови № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком № 26 «Додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» до Постанови № 1294 визначено вичерпний перелік додаткових видів грошового забезпечення, до яких належать:

-підвищення посадового окладу за особливі умови служби, пов'язані з підвищеним ризиком для життя, відсотків посадового окладу;

-надбавка за кваліфікаційну категорію медичним працівникам з числа начальницького складу, відсотків посадового окладу;

- надбавка за особливості проходження служби у приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, в ізоляторах тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб, у спецприймальниках для тримання осіб, підданих адміністративному арешту, відсотків посадового окладу;

- надбавка за роз'їзний характер роботи (замість добових), відсотків посадового окладу;

- доплата за особливі умови служби, відсотків посадового окладу;

- доплата за службу в нічний час, відсотків посадового окладу;

- надбавка за кваліфікаційну категорію, відсотків посадового окладу;

- підвищення посадового окладу за результатами чергової екзаменаційної сесії, відсотків посадового окладу;

- надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі, відсотків посадового окладу.

Постановою Кабінету Міністрів України«Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24 встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Тобто винагорода за безпосередню участь в АТО є виплатою, яка має тимчасовий характеру а не постійний характер, оскільки нараховується за існування певних особливих умов.

Тимчасовість виплати зазначеної нагороди підтверджується Постановою Кабінету міністрів України від 20 січня 2016 року № 18, п.2 якої постанова КМУ від 31.01.2015 року № 24 втратила чинність.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий вид грошових виплат як винагорода за безпосередню участь в АТО, не належить до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які враховуються при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідачем правомірно не враховано у суму грошового забезпечення, належного позивачу при звільненні з органів внутрішніх справ, винагороду за безпосередню участь в АТО за жовтень 2015 року в сумі 5986,00 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає уваги посилання апелянта на положення Закону України «Про працю», оскільки правовідносини між сторонами регулюються спеціальним законодавством, для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта щодо віднесення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції по аналогії матеріального права до одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки Додатком № 26 «Додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» до Постанови № 1294 чітко визначено перелік всіх додаткових виплат, які можуть буду включені до розрахунку сумигрошового забезпечення, належного позивачу при звільненні з органів внутрішніх справ .

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі № 812/461/16за позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Біловодського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в Біловодському районі Луганської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії - залиши без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова