Справа № 813/2247/16
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року № 813/2247/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді - Гулкевич І.З.,

судді Гавдика З.В.

судді Клименко О.М.

за участю представника позивача Поліковського О.Г., представника відповідача Филипець Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства «Клас-контакт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна інформаційно - консалтінгова група» до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови

Встановив:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №035700 від 21.06.2016 року в сумі 1700,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою № 035700 від 21.06.2016 року до позивача безпідставно застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 1700 грн., оскільки після отримання розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 120 євро, позивачем було в той самий день проведено оплату в розмірі 3439,27 грн (на день сплати становило 120 євро згідно курсу НБУ), тому застосування до позивача штрафу є неправомірним, відповідно спірна постанова винесена відповідачем з порушенням норм чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача подав письмові заперечення на адміністративний позов, в яких на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення зазначив, що за результатами проведеної перевірки зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме, надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутній дозвіл, що дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень. Вказує, що позивачем після отримання розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №14л від 11.05.2016 року, в той самий день його було оплачено та копію платіжного доручення пред'явлено працівникам Укртрансбезпеки у Полтавській області. Тобто позивачем визнано факт, що під час здійснення заходів державного контролю на автомобільному транспорті 11.05.2016, зокрема складання акту №094519 в нього не було оформлено всіх документів для здійснення перевезення вантажів, перелік яких визначено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 травня 2016 року посадовими особами Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено перевірку транспортного засобу марки ДАФ, державний номер НОМЕР_1, причіп марки Кроне, державний номер НОМЕР_2, керування автомобілем здійснював водій ОСОБА_3. Даний транспортний засіб перебуває у володінні ДП «Клас-контакт» на правах оренди та використовується у господарській діяльності, а саме для надання транспортних послуг по перевезенню вантажів на території України.

За результатами перевірки був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №14/Л на ДП «Клас-Контакт» та акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортном №094519, в якому було зафіксовано порушення, що виразилось у наданні послуг з вантажних перевезень, без оформлення документів, а саме: дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, чим порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до акту 14/Л складено довідку результатів здійснення габаритно-вагового контролю від 11.05.2016 р та оформлено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 11.05.2016 р на суму 120 євро.

Позивачем 11 травня 2016 року відповідно до платіжного доручення №185 вказану суму було сплачено та копію платіжного доручення пред'явлено працівникам управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.

На підставі вказаного акту перевірки та за наслідками розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем винесено постанову № 035700 від 21 червня 2016 року про застосування до ДП "Клас-контакт" адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн 00 коп.

Не погодившись з прийнятою відповідачем постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Також статтею 48 цього Закону встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

За визначеннями наведеними в статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

З аналізу наведеного та враховуючи, що позивач не заперечує здійснення ним 11.05.2016 перевезення автомобільним транспортом вантажу з перевищенням вагових обмежень та сплату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до розрахунку від 11.05.2016 р в сумі 120, 00 євро наданого під час перевірки, слідує, що доводи про неможливість застосування до нього адміністративного господарських санкцій, передбачених Законом України "Про автомобільний транспорт", є необґрунтованими.

Таким чином, приймаючи оскаржувану постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу /частина перша/; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову /частина друга/.

У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження факти, викладені у позовній заяві, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, оскільки її доводи та пояснення представника позивача у судовому засіданні не спростовують встановлених у судовому засіданні обставин справи, а, отже, у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки рішення ухвалено не на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Гулкевич І.З.

Суддя Гавдик З.В.

Суддя Клименко О.М.