Справа № 813/9050/13а
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Справа № 876/5229/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Левицька Н.Г., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові розглянувши апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016р. по справі № 813/9050/13а за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій та скасування приписів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області в частині винесення припису від 06.11.2013 № 20/11-ф;

- визнати протиправним і скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 06.11.2013 № 20/11-ф про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі акта перевірки з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.11.2013 №20/22-ф, відповідачем винесено припис від 06.11.2013 року № 20/11-ф, яким зобовязано позивача у 60-денний термін з дня отримання цього припису знести самовільні прибудови і надбудови з приведенням житлового будинку до попереднього стану згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 04.04.2013 року, виданого Золочівським МБТІ. Зазначає, що вимога про знесення самочинної добудови і прибудови до належного йому житлового будинку є неправомірною, оскільки таку добудову здійснено на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві приватної власності. Також зазначає, що доводи відповідача про те, що будівництво здійснено в межах водогону, а також поза межами червоних ліній, є недоведеними та документально не підтвердженими, а в акті про право власності на землю відсутні будь-які вказівки щодо наявності обмежень на забудову його земельної ділянки та контролюючий орган не пропонував йому здійснити перебудову з урахуванням тих чи інших обставин. У зв'язку з цим позивач просить скасувати припис Інспекції ДАБК у Львівській області як протиправний.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року позов задоволено, а саме визнано протиправними дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області в частині винесення припису від 06.11.2013 № 20/11-ф, визнано протиправним і скасувано припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 06.11.2013 № 20/11-ф про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм стандартів і правил.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

Просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що інспекцією Державної архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 06.11.2013 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_2, щодо реконструкції житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про що складено акт від 06.11.2013 №20/22-ф.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 на земельній ділянці (витяг державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2013 № 2258993) на АДРЕСА_1 в межах червоних ліній автодороги М-02 Львів-Тернопіль в охоронній зоні Львівського водогону діаметром 1.2 м проводить реконструкцію садибного індивідуального житлового будинку з вбудованими-прибудованими приміщеннями громадського призначення (II категорії складності згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж від 18 вересня 2013 року) без проектної документації та без права на проведення будівельних робіт, чим порушив статті 7, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», статтю 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 3.32, п. 8.11 ДБН360-92.

На підставі встановлених порушень складено припис від 06.11.2013 № 20/11-ф про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та яким зобов'язано позивача у 60-денний термін з дня отримання цього припису знести самовільні прибудови і надбудови з приведенням житлового будинку до попереднього стану згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 04.04.2013, виданого Золочівським МБТІ.

18.11.2013 на підставі цього протоколу прийнято постанову № 16/384-ф, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 6800 грн, який ним був сплачений.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази щодо зобов'язання ОСОБА_2 здійснити перебудову самовільного будівництва або відмова відповідача від такої перебудови.

Крім того, ні в позовній заяві, ні в доданих документах ДАБІ не зазначила, що самочинне будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, здійснене з істотним порушенням будівельних норм і правил. В матеріалах справи наявні лише докази здійснення самочинного будівництва без затвердженої проектної документації, без права на виконання будівельних робіт та без повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межа: повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. З, 4 ст. 41 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності", посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації, декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Аналогічні за своєю суттю положення зазначено у ст. 376 ЦКУ, відповідно до якої, якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки попереднього стану.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування притягнення винної особи до відповідальності.

Колегія Львівського апеляційного адміністративного суду проаналізувавши вищенаведені норми права, приходить до висновку, що до повноважень Державної архітектурно-будівельної інспекції України віднесено право приймати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил. Вказане може бути здійснено шляхом визначення особі, яка вчинила виявлене інспекцією порушення, зокрема вимоги про зупинення будівництва (в разі коли таке не завершено), здійснення заходів спрямованих на отримання чи внесення змін до відповідних дозволу та проекту, отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку чи вчинення інших дій які усунуть такі порушення. Однак, Державна архітектурно-будівельна інспекція України не в праві приймати припис про знесення самочинно збудованого об'єкта, оскільки вказане віднесено до виключної компетенції відповідного суду.

Отже, законодавцем було запроваджено виключно судовий механізм застосування таких заходів як знесення самочинного будівництва, метою чого було недопущення зловживань у цій сфері з боку органів державної влади, а тому враховуючи наведене, колегія апеляційного суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду із вимогою зобов'язати виконати припис про знесення самочинної добудови не може підлягати до задоволення, оскільки ст. 38 Закону № 3038-VI передбачено, що знесення самочинного будівництва можливе лише за позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням, чого не дотримано Державною архітектурно-будівельною інспекцією України у розглядуваній справі. За таких обставин, колегія апеляційного суд вважає, що в розумінні чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, а саме зобов'язання відповідача знести самовільні прибудови і надбудови з приведенням житлового будинку до попереднього стану згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 04.04.2013.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази щодо зобов'язання ОСОБА_2 здійснити перебудову самовільного будівництва або відмова відповідача від такої перебудови, а також ні в позовній заяві, ні в доданих документах Державна архітектурно-будівельна інспекція України не зазначила, що самочинне будівництво суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, здійснене з істотним порушенням будівельних норм і правил. В матеріалах справи наявні лише докази здійснення самочинного будівництва без затвердженої проектної документації, без права на виконання будівельних робіт та без повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Колегія апеляційного суду вважає за необхідне звернути увагу на те, що як було встановлено в суді першої інстанції та згідно матеріалів справи житловий будинок, реконструкцію якого здійснив ОСОБА_2, а також земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1., на якій здійснено добудову до цього будинку, належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2013 з відомостями щодо двох названих обєктів нерухомого майна.

Таким чином ОСОБА_2 провів реконструкцію власного будинку і добудову до нього здійснив на власній земельній ділянці, також житловий будинок з вбудованими-прибудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: АДРЕСА_1 після його реконструкції був обєктом технічного обстеження, яке проводив експерт з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат НОМЕР_1, виданий Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 31.07.2012) на замовлення ОСОБА_2

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта від 18.09.2013, у висновках якого зазначено: «за результатами проведення технічного обстеження обєктів: індивідуального (садибного) житлового будинку під літ. «А» загальною площею 288,30 м кв., в т.ч. загальною площею житлових квартир 30,50 м кв, із яких житлова площа 18,20 м кв.; допоміжна площа 12,30 м кв., приміщень громадського харчування (кафе) загальною площею 84,0 м кв.; із яких основна площа 44,70 м кв., і допоміжна площа 39,30 м кв.; магазину загальною і основною площею 115,90 м кв., приміщень загального користування (сходів) площею 15,50 м кв., септика під літ. «І» площею 1,0 м кв., що заходяться за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_4 встановлено їх відповідність вимогам надійності будівель і споруд та можливості безпечної їх експлуатації».

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є підставним, обґрунтованим і підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2016р. по справі № 813/9050/13а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Н.Г. Левицька

Я.С. Попко

Повний текст рішення виготовлено 15.11.2016 року.