Справа № 806/1414/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"09" листопада 2016 р. Справа № 806/1414/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, третя особа: ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Житомирської міської ради, третя особа - ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення. В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням державного реєстратора від 18.02.2016 проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 28312265 проведено державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 01 та зареєстровано право власності за ОСОБА_6 на 25/100 ідеальних частин будівлі по АДРЕСА_5 а саме: тамбур IV. площею 3.5 кв.м., кухню 4-1 пл. 8.7 кв.м., жилі кімнати: 4-2. тіл. 10 кв.м., а також господарські будівлі: сараї під. Літ. "1-2" та "В-І", 1/2 гаража під літ. "Г" (зі сторони сараю, літ. "Г-2", літню кухню під літ. "В", за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира № 296/33/12-ц від 10.06.2015. Позивач уважає, що вказане рішення винесено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому просить визнати його протиправним та скасувати, оскільки була наявна заборона суду на дані приміщення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник третьої в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституціїї України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10.06.2015 у справі № 296/33/12-ц, яке набрало законної сили та є чинним державним реєстратором 18.02.2016 проведено державну реєстрацію (з відкриттям розділу) № 28312265 права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 01 та зареєстровано право власності за ОСОБА_6 на 25/100 ідеальних частин будівлі по АДРЕСА_5 а саме: тамбур IV. площею 3.5 кв.м., кухню 4-1 пл. 8.7 кв.м., жилі кімнати: 4-2. тіл. 10 кв.м., а також господарські будівлі: сараї під. Літ. "1-2" та "В-І", 1/2 гаража під літ. "Г" (зі сторони сараю, літ. "Г-2", літню кухню під літ. "В".

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що державний реєстратор діяв з чітким дотриманням вимог закону, у спосіб та межах наданих йому повноважень, оскільки чинним законодавством не передбачено відмову у проведенні державної реєстрації у разі наявності судового рішення щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з такого.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07. 2004 № 1952-ІV ( далі - Закон № 1952-ІV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 ( далі - Порядок).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України від 01.07. 2004 року № 1952-ІV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а

саме право власності на нерухоме майно.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України від 01.07. 2004 року № 1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 27 цього Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Частиною 4 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено чіткий виключний перелік підстав щодо у випадку наявності яких не можливо застосування відмови в державній реєстрації прав, зокрема у разі:

1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав;

3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

В апеляційній скарзі, заявник посилається на те, що державний реєстратор здійснюючи реєстрацію вищевказаного нерухомого майна знехтував ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 01.02.2010, якою накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_2 а саме: тамбур 4 площею 3,5 кв.м., кухні 4,1 площею 8,7 кв.м., жилі кімнати 4-2 площею 10,0 кв.м., 3-3 площею 10,4 кв.м., господарських будівель: гаража під літерою "Г", сараїв під літерами "Г-2" та "В-1", літньої кухні під літерою "В" згідно технічного плану домоволодіння АДРЕСА_2 та проігнорував державну реєстрацію даного обтяження, реєстратором якого є Перша Житомирська державна нотаріальна контора.

Дане посилання є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи у паперовій формі, що містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи у паперовій формі.

Постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п.19 вказаного Порядку під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав.

За відсутності відомостей у Реєстрі прав власності на нерухоме майно державний реєстратор використовує наявні відомості, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації).

Таким чином, за відсутності у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомостей про накладення арешту на майно, держаним реєстратором правомірно проведено державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 01 та зареєстровано право власності за ОСОБА_6

Посилання в апеляційній скарзі на розбіжність в технічних паспортах нумерації приміщень на будинок АДРЕСА_2 та наявність у позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з ураховуючи рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10.06.2015 не є підставою для відмови державної реєстрації прав на нерухоме майно за рішенням суду.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10002

3- відповідачу/відповідачам: Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Житомирської міської ради вул.Лятошинського, 15-б,м.Житомир,10000

4-третій особі: ОСОБА_6 - АДРЕСА_2,1000,

5-представник третьої особи- Дем'янюк С.О. АДРЕСА_3 - , -

6-представник позивача ОСОБА_4 смт.Озерне, буд39АДРЕСА_4,