Справа № 806/1862/16
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м.Житомир справа № 806/1862/16

категорія 5.1.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Матвєєва В.К.,

за участю: представника позивача Сидорчук Ю.М.,

представника відповідача Ковтонюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" до Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, Державна екологічна інспекція у Житомирській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати незаконним та скасувати рішення Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за №2489/2-4/8 від 15.09.2016 р.

- поновити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №- 30 від 26.11.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначило, що Управлінням екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації на підставі проведеної перевірки було анульовано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без винесення припису на зазначені в акті порушення. Крім того, відповідачем не дотримано процедуру анулювання документу дозвільного характеру, оскільки він не звернувся до адміністративного суду, а самостійно, не дотримуючись вимог чинного законодавства анулював дозвіл на викиди не маючи не це жодних підстав. Позивач вважає, що рішення відповідача про анулювання дозволу на викиди із зазначених вище підстав та норм чинного законодавства є протиправним та необґрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Пояснив, що рішення про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" винесене на підставі подання та матеріалів Державної екологічної інспекції у Житомирській області від 06.09.2016 р. №4270/05-14. Вказане рішення прийняте відповідно до п.10 постанови Кабінету Міністрів України №302 від 13.03.2002 "Про затвердження порядку проведення та оплати дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали дозволи", тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представники третіх осіб до суду не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що Державною екологічною інспекцією у Житомирській області 01.06.2016 р. було проведено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів, за поводження із відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами перевірки складено акт, в якому зазначені наступні порушення :

- не у повній мірі виконуються умови договору на викиди - не пронумеровані джерела викидів, відповідно до ст. 10 Закону України "Про охорону атмосферного повітря";

- у дозволі на викиди не враховані 2 стаціонарних джерела викидів - склад вугілля, стрічкова пилорама, відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря";

- підприємство не взяте на державний облік в галузі охорони атмосферного повітря, відповідно до ст.31 Закону України "Про охорону атмосферного повітря";

- підприємство не звітується за формою №2ТП,відповідно до ст. 31 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" (а.с. 17 - 30).

На підставі виявлених під час перевірки порушень, Державною екологічною інспекцією у Житомирській області було направлено подання Управлінню екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації від 06.09.2016 р. за №4270/05-14 про анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № від 26.11.2015 р. (а.с. 31-32).

Розглянувши подання та матеріали Державної екологічної інспекції у Житомирській області від 06.09.2016 р., Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації прийняло рішення від 15.09.2016 р. анулювати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" за № -30 (а.с.33).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів.

Відповідно до вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 р. №302 «Про затвердження порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян підприємців, які отримали такі дозволи», дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами видається за наявності позитивного висновку установи державної санітарно-епідеміологічної служби.

Встановлено, що 26 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" отримало дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -30 від Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації з терміном дії до 26.11.2025 р.

Згідно із положеннями Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 № 2806-IV, дозвільні органи - суб'єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру, а документ дозвільного характеру - це дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

За приписами ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав:

звернення суб'єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру;

припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом;

припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації;

2) здійснення суб'єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

У абзаці 12 ч.7 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" встановлено, що анулювання документа дозвільного характеру з підстав, не передбачених законом, забороняється.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що існує вичерпний перелік підстав для анулювання дозволу, в даному випадку на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, дозвільним органом.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що рішення про анулювання дозволу було прийняте на підставі встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації. Крім того зазначив, що рішення про анулювання дозволу було прийняте відповідно до п. 10 постанови Кабінету Міністрів України №302 від 13 березня 2002 року, якою передбачено анулювання дозволу з цієї підстави.

Суд вважає такі доводи представника відповідача необґрунтованими та зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

За змістом пункту першого статті 116 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, виконання Конституції та законів України, актів Президента України.

З урахуванням приведених положень статей 113, 116 Конституції України, суд дійшов висновку, що Кабінет Міністрів України видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання, керуючись, зокрема, законами України та на виконання законів України, а тому постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України не можуть змінювати закони України чи суперечити цим законам.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у даному випадку встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації не може бути підставою для анулювання дозвільним органом виданого дозволу на викиди, оскільки Законом, який має вищу юридичну силу, передбачено порядок звернення до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру з вищезазначеної підстави.

Крім того, оскільки Постанова Кабінету Міністрів України №302 «Про затвердження порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян підприємців, які отримали такі дозволи» прийнята 13.03.2002 р., а Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» № 2806-IV від 06.09.2005 р., тобто, такий що прийнятий пізніше.

У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання.

Отже, у даному випадку підлягають застосуванню норми Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

У відповідності до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Разом з тим, відповідно ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами, що є дискреційними повноваженнями. Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення та вчинення дій.

Враховуючи, що позивач просить суд поновити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №2489/2-4/8 від 15.09.2016, який анульований рішенням Управління екології та природних ресурсів, належним способом захисту порушеного права буде зобов'язання Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації поновити вказаний дозвіл, що передбачено ч.7 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та є його дискреційними повноваженнями.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" є обґрунтованими і підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення про анулювання дозволу на викиди № -30 та зобов'язання відповідача його поновити.

Керуючись статтями 11, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації про анулювання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за №2489/2-4/8 від 15.09.2016 р.

Зобов'язати Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації поновити дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-30 від 26.11.2015 р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" 1378 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 14 листопада 2016 р.