Справа № 826/16635/16
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви

Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві

до Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об’єднання «Практика»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Крістенс»

про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також – ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, позивач) до приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об’єднання «Практика» (далі також – ПрАТ «НВО «Практика», відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Крістенс» (далі також – ТОВ «Крістенс», відповідач-2) про визнання договору недійсним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п'ятиденний термін на усунення недоліків позовної заяви з дня набрання законної сили даною ухвалою суду шляхом надання документу про сплату судового збору у розмірі 1 378, 00 грн. та належним чином засвідченої копії договору від 02 січня 2013 року № 02/01/2013, укладеного між відповідачами.

Вказана ухвала суду отримана уповноваженим представником позивача 01 листопада 2016 року.

На виконання вимог ухвали суду від 28 жовтня 2016 року про залишення позовної заяви без руху, у встановлений судом строк, позивач надав суду клопотання про витребування доказів та про відстрочення сплати судового збору.

Так, із клопотання про витребування доказів вбачається, що про наявність спірного договору контролюючому органу стало відомо лише з аналізу податкових накладних, в яких зазначені відповідні реквізити договору, а відтак позивач позбавлений можливості надати його копію, оскільки останній ніколи не був у його розпорядженні.

Враховуючи викладене, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві просить витребувати у ПрАТ «НВО «Практика» договір № 02/01/2013 від 02 січня 2013 року.

Суд зазначає про можливість задоволення вказаного клопотання в разі відкриття провадження в даній справі.

Водночас, позивачем не усунуто недолік позовної заяви шляхом надання документу про сплату судового збору у розмірі 1 378, 00 грн.

Вирішуючи клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, з урахуванням наданих на його обґрунтування документів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України), встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 122 КАС України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року, органи державної фіскальної служби були позбавлені пільг по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовними заявами, які раніше були передбачені п. 21 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 2 Прикінцевих положень вказаного Закону зобов’язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Частиною 1 статті 47 Бюджетного кодексу України (далі – БК України) встановлено, що відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Вищий адміністративний суд України у постанові Пленуму від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» акцентував увагу на тому, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 05 лютого 2016 року.

З листа Державної казначейської служби у Святошинському районі м. Києва від 24 жовтня 2016 року № 26-01-08/1132 вбачається, що позивача зобов’язано протягом 4-х робочих днів надати інформацію щодо коду програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету, економічної класифікації видатків бюджету та рахунок, з якого необхідно провести безспірне списання коштів, а також повідомлено про те, що на період встановлення вищезазначених даних, платіжні доручення ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві не будуть проводитися за всіма кодами програмної класифікації видатків.

Враховуючи викладене, в контексті заявленого позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору та доданих до нього доказів, суд приходить до висновку про його необґрунтованість, оскільки податковим органом не доведено можливості подальшої сплати вказаної суми судового збору до ухвалення судового рішення по даній справі, у зв'язку з чим таке клопотання не підлягає задоволенню.

Таким чином, позивачем не усунуті недоліки позовної заяви, залишеної без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до п. 1 ч. 3 статті 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають прийняттю адміністративного позову до провадження суду, така позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 108, 160, 165 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про відстрочення сплати судового збору – відмовити.

2. Позовну заяву Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві повернути позивачеві.

3. Копію ухвали про повернення позовної заяви невідкладно надіслати особі, яка її подала.

4. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть повернуті йому супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення після спливу терміну для оскарження ухвали про повернення позовної заяви.

5. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена за правилами, встановленими в статтями 185-187 КАС України відповідно.

Суддя П.В. Вовк