Справа № 813/993/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

17 листопада 2016 року №813/993/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатолівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатолівни (відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2), в якій просить:

-рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатолівни, оформлене листом від 01.03.2016 року вих. №05-10996 щодо відмови у визнанні ОСОБА_1 вкладником Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на суму вкладу в розмірі 7275,90 дол. США (сім тисяч двісті сімдесят п'ять доларів США 90 центів) і щодо відмови у включенні ОСОБА_1 до реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», які мають право на отримання компенсації за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, визнати незаконним;

-зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатолівни визнати ОСОБА_1 вкладником Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на суму вкладу в розмірі 7275,90 дол. США (сім тисяч двісті сімдесят п'ять доларів США 90 центів) і включити ОСОБА_1 до реєстру вкладників вкладників Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», які мають право на отримання компенсації за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

-зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1, як вкладника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на суму вкладу в розмірі 7275,90 дол. США (сім тисяч двісті сімдесят п'ять доларів США 90 центів) до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалами суду від 28.03.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

У судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання з приводу закриття провадження у справі,у зв'язку із тим, що розгляд даної справи належить до юрисдикції господарського суду.

Позивач у судове засідання та його уповноважений представник не з'явились. Однак, згідно поданого клопотання, представник позивача просив продовжувати розгляд даної справи у порядку адміністративного судочинства.

Представник відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» засобами електронного зв'язку надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У відповідності до ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача/представника відповідача та третьої особи.

Суд при вирішенні даного питання виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand vs. Austria у рішенні від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Структуру банківської системи, економічні, організаційній і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначає Закон України «Про банки і банківську діяльність».

Пунктом 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що господарським судам підвідомчі справи, зокрема:

про банкрутство;

справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником;

справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підсумовуючи наведені норми законодавства та враховуючи положення ст.12 ГПК України, суд дійшов до висновку, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку.

Такий правовий висновок викладено в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 16.02.2016 року у справі №21-4846а15 за позовом управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії. Так, у постанові в даній справі від 15.06.2016 року Верховний Суд України зазначив, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а вони повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Частиною 1 ст.244-2 КАС України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Підстави, порядок та правові наслідки закриття провадження у справі визначено у ст.157 КАС України.

Так, у відповідності до п.1 ч.1 вказаної статті, суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи наведені обставини та враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку закрити провадження у справі № 813/993/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатолівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, оскільки дану справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Ураховуючи вказану норму, слід повернути позивачу судовий збір на загальну суму 1 653,60 грн, сплачений за квитанцією №ПН2097 від 24.03.2016 року.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165, 167 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

провадження у справі № 813/993/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатолівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, - закрити.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір на загальну суму 1 653 (одна тисяча шістсот п'ятдесят три) грн. 60 коп., сплачений за квитанцією №ПН2097 від 24.03.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, або у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.