Справа № 161/6130/16-а, 2-а/161/386/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р. Справа № 876/5473/16
Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.,

за участю секретаря Бедрій Х. П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Луцьк Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року по справі № 161/6130/16-а, 2-а/161/386/16 за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Луцьк Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11 травня 2016 року звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, яким просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 26 квітня 2016 року серії ПС2 № 850046.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили про те, що в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 850046 від 26 квітня 2016 року поліцейського роти № 2 батальйону УПП у м. Луцьку рядового поліції ОСОБА_1, складену щодо ОСОБА_2 за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивачем не сплачено судовий збір при поданні позовної заяви та пропущено строк оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того судом не взято до уваги докази надані відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Сторони явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, хоч і були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, що не перешкоджає слухати справу в їх відсутності без здійснення звукозапису.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 26 квітня 2016 року щодо позивача відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 850046 за статтею122 КУпАП України.

З аналізу вказаної постанови зрозуміло, що позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 , 26 квітня 2016 року о 14 год. 17 хв. у місті Луцьку по вул. Братковського, 1, здійснив стоянку на тротуарі, де для руху пішохода залишалося менше 2-х метрів, чим порушив підпункт 15.10 «в» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Підпунктом 15.10 «в» Правил дорожнього руху України передбачено, що стоянка транспортного засобу забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Згідно з пунктом 2.12 ПДР власник транспортного засобу має право на безпечні та зручні умови для руху.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що визнаючи позивача винним у правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 122 відповідач, інспектор поліції не взяв до уваги усні пояснення позивача, порушив процесуальні права позивача, передбачені законом, зокрема право надати письмові пояснення щодо інкримінованих правопорушень та долучити їх до постанови, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що дії інспектора роти № 2 батальйону УПП в м. Луцьк, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправними, а постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 850046 від 26 квітня 2016 року підлягає скасуванню.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає за необхідне зазначити, що частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не надано доказів вчинення позивачем порушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Луцьк Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року по справі № 161/6130/16-а, 2-а/161/386/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Улицький В. З.

Повний текст ухвали складено 14 листопада 2016 року