Справа № 813/1829/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Київ К/800/31199/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Головного управління Держземагенства у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року

у справі № 813/1829/14

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держземагентства у Львівській області,

треті особи: Годовицько-Басівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівська районна державна адміністрація , прокуратура Пустомитівського району Львівської області,

про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства України у Львівській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Держземагенства України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, викладене у листі від 03 вересня 2013 року № 01-16/4-5383;

- зобов'язати Головне управління Держземагенства України у Львівській області видати наказ про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області згідно з поданим ОСОБА_2 клопотанням.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії, рішення та скасовано рішення Головного управління Держземагентства у Львівській області щодо відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, викладене у листі № 01-16/4-5383 від 03 вересня 2013 року;

- зобов'язано Головне управління Держземагентства у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 05 серпня 2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що відповідно до розпорядженням Пустомитівської районної державної адміністрації надано дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в тому числі і на ту земельну ділянку, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою якої просив позивач. Крім того, вказує, що відповідач не може надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою на одну і ту ж земельну ділянку кільком громадянам, оскільки це завдасть шкоди людині.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що в серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагентства у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. До клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачем долучено графічні матеріали з зазначенням приблизного місця розташування земельної ділянки; копія паспорта; копія ідентифікаційного коду.

03 вересня 2013 року Головне управління Держземагенства у Львівській області листом № 01-16/4-5383 відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вказана відмова мотивована тим, що на час розгляду клопотання позивача розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації № 124 від 02 березня 2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» було чинним та стосувалось тієї самої ділянки, про яку йдеться в клопотанні.

Позивач, непогодившись з таким рішенням, діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення та зобов'язання до вчинення дій.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відмова відповідача суперечить нормам чинного законодавства, зокрема положенням ч. 7 ст. 118 ЗК України, оскільки законодавством не передбачено такої підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою як надання дозволу вказаного дозволу іншій особі. Також виходили з того, що розпорядження голови Пустомитівської райдержадміністрації № 124 від 02 березня 2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Годовицько-Басівської сільської ради за межами населеного пункту» було скасовано.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання надання земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства регулюється, зокрема, ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зі змісту наведених норм вбачається, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, судами встановлено, що позивач виконав вимоги закону в частині надання необхідних документів відповідно до ст. 118 ЗК України.

Згідно з ч. 9 вказаної статті ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

З наведених норм слідує висновок, що вказаними нормами встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція викладена в численних рішеннях Верховного Суду України, зокрема, від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13, 07 червня 2016 року у справі № 820/3507/15, 11 жовтня 2016 року у справі № 806/3787/13-а та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 2442 КАС України.

Оскільки відмова Головного управління Держземагенства у Львівській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не ґрунтується на нормах закону, так як мотивована непередбаченою законом підставою, такі дії відповідача, його рішення є протиправними.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначає, що наявність дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи його відсутність не має жодного правового значення для надання такого дозволу іншій особі щодо тієї ж земельної ділянки, оскільки, як зазначено, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Крім того, судами вірно обрано спосіб захисту порушеного права позивача шляхом визнання протиправними дій, рішення відповідача та зобов'язання його повторно розглянути клопотання, подане позивачем, не втручаючись, при цьому, у виключні повноваження Головного управління Держземагенства у Львівській області.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Судами ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої і апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи, тому відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Головного управління Держземагенства у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: