Справа № 377/580/16-а
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/580/16-а

Провадження №2-а/377/55/16

10 листопада 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого судді Малишенко Т. О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача Потапенко Т.О., розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Славутичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області - про визнання неправомірним рішення суб,єкта владних повноважень, та зобов,язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

11 серпня 2016 року позивачем до суду подано названу позовну заяву до відповідачів, про перерахунок та виплату недоотриманої пенсії та визнання їх незаконних дій та бездіяльності. 25.10.2016 року до Славутицького міського суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просила:поновити їй строк для звернення до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області про визнання неправомірним рішення про відмову у зарахуванні до загального трудового стажу періоду її навчання в клінічній ординатурі на кафедрі отоларингології Курського медичного інституту з 02 вересня 1985 року по 31 серпня 1987 року при призначенні пенсії - 27 листопада 2009 року, та зобов'язання провести перерахунок та виплату заборгованості у розмірі недоотриманої пенсії з моменту її призначення, 27 листопада 2009 року, по 09 серпня 2016 року. Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області про відмову у зарахуванні до загального трудового стажу періоду її навчання в клінічній ординатурі на кафедрі отоларингології Курського медичного інституту з 02 вересня 1985 року по 31 серпня 1987 року при призначенні пенсії - 27 листопада 2009 року, та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату заборгованості у розмірі недоотриманої пенсії з моменту її призначення, 27 листопада 2009 року, по 09 серпня 2016 року, з урахуванням періоду її навчання в клінічній ординатурі на кафедрі отоларингології Курського медичного інституту з 02 вересня 1985 року по 31 серпня 1987 року. Зобов'язати УПФУ у м. Славутичі Київської області у встановлений судом строк звіт про виконання постанови суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області та з 27.11.2009 року отримує пенсію УПФУ у м. Славутичі Київської області. В липні 2016 року їй стало відомо, що відповідач при призначенні та обчисленні її пенсії у 2009 році не зарахувало стаж за період навчання в ординатурі Курського державного медичного інституту з 02.09.1985 по 01.09.1987 року. 09.08.2016 року за її вимогою здійснив перерахунок призначеної пенсії з урахуванням до загального стажу періоду навчання в ординатурі Курського державного медичного інституту з 02.09.1985 року по 01.09.1987 року, хоча вона вимагала за поданою нею заявою проведення перерахунку та виплати заборгованості по недоплаченій пенсії з моменту її призначення - 27 листопада 2009 року з врахуванням того, що неправильне нарахування її розміру було здійснено внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов'язків працівниками УПФУ у м. Славутичі Київської області. Підставою відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії за минулий час починаючи з дня її призначення, 27 листопада 2009 року, стало те, що у записах трудової книжки про навчання у клінічній ординатурі начебто містилося виправлення номера посвідчення, а саме посвідчення не було надано. Така відмова УПФУ у м. Славутичі Київської області суперечить як фактичним обставинам, так і законодавчо - нормативним документам, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Згідно вимог ст. 101 даного Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій, а в необхідних випадках перевіряти і обґрунтованість їх видачі. В даному випадку таким органом є Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області. Згідно п.2.1 «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» одним із основних завдань управління є забезпечення призначення і виплати пенсій відповідно до чинного законодавства та здійснення у межах своєї компетенції контрольних функцій. Як зазначено у п. 7.1 постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Всупереч даної вимоги підзаконного акту, яким повинні керуватися працівники пенсійного фонду при прийнятті документів для призначення і оформлення пенсії, вона, як заявник, не була належним чином повідомлена про наявність будь - яких недоліків у її документах або відсутність певних документів, необхідних на підтвердження її страхового (трудового)стажу. Не отримували такого повідомлення і працівники відділу кадрів ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України, звідки подавалося подання про призначення її пенсії. Вищенаведені обставини свідчать про грубе порушення працівниками УПФУ у м. Славутичі Київської області вимог законодавчо - нормативних актів при оформленні та призначенні її пенсії, що потягло за собою неправильне нарахування та виплату її пенсії у меншому розмірі. Про дані обставини їй стало відомо тільки під час ознайомлення з матеріалами її пенсійної справи у липні 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Враховуючи те, що про вищевказані порушення відповідачем під час обчислення та нарахування пенсії при її призначенні, 27 листопада 2000 року, їй стало відомо тільки у липні 2016 року, в неї є всі підстави просити суд поновити строк для звернення до суду за захистом порушених прав, який був пропущений з поважних причин. Крім того, як вбачається з ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Тому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлену позовну заяву та уточнення до позовної заяви в повному обсязі. У суді дала покази аналогічно викладеним у позовній заяві та уточненні до позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовної заяви, вважає їх безпідставними. В суді дала покази аналогічно викладеним у письмовому запереченні.

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали пенсійної справи позивача №109394, суд встановив, що ОСОБА_1, перебуває з 27.11.2009 року на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м.Славутичі як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до п.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян. Які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказана заява із документами була подана відповідно до подання про призначення пенсії від 15.01.2010 року №2-п адміністрацією ДЗ «Спеціалізованої медико-санітарної частини №5».

01.08.2016 року позивач звернулася із заявою до відповідача про перерахунок пенсії в зв'язку з тим що в липні 2016 року при ознайомленні з пенсійною справою, нею виявлено що запис про її навчання є, але в стаж не зараховано.

Відповідно відповіді від 11.08.2016 року УПФ України в м. Славутичі, що оскільки в її трудовій книжці запис №1 містить виправлення в номері посвідчення, то підстав для здійснення зарахування цього періоду до її стажу в момент призначення немає.

З оглянутої пенсійної справи №109394, вбачається, що при призначенні пенсії, працівники УПФ України в м. Славутичі, відсутнє письмове повідомлення позивача чи працівників кадрів ДЗ «МСЧ-5» про те які документ необхідно подати додатково. Про що у заяві про призначення пенсії повинен був зроблено відповідний запис.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну сину. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно вимог ст. 101 даного Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій, а в необхідних випадках перевіряти і обґрунтованість їх видачі.

В даному випадку таким органом є Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області.

Згідно п.2.1 «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» одним із основних завдань управління є забезпечення призначення і виплати пенсій відповідно до чинного законодавства та здійснення у межах своєї компетенції контрольних функцій.

Як зазначено у п. 7.1 постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Всупереч даної вимоги підзаконного акту, яким повинні керуватися працівники пенсійного фонду при прийнятті документів для призначення і оформлення пенсії, заявник, не була належним чином повідомлена про наявність будь - яких недоліків у її документах або відсутність певних документів, необхідних на підтвердження її страхового (трудового)стажу.

Не отримували такого повідомлення і працівники відділу кадрів ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України, звідки подавалося подання про призначення пенсії позивача.

Посилання відповідача на те, що кадрова служба зобов,язана була перевірити всі записи в трудовій книжці і надати документи необхідні для призначення пенсії, суд вважає безпідставним, оскільки зазначена норма постанови повинна була діяти тільки за умови, що працівник пенсійного фонду, повідомив кадрову службу чи заявника в письмовому виді, що в трудовій книжці позивач запис №1 містить виправлення в номері посвідчення. Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про те що спеціаліст відділу кадрів в усному порядку повідомлено про наявні недоліки та запропоновано надати посвідчення, хоча у п. 7.1 постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис.

Всупереч даної вимоги підзаконного акту, яким повинні керуватися працівники пенсійного фонду при прийнятті документів для призначення і оформлення пенсії, працівники пенсійного фонду у м. Славутичі, вимоги даного нормативного акту не виконали.

Вищенаведені обставини свідчать про грубе порушення працівниками УПФУ у м. Славутичі Київської області вимог законодавчо - нормативних актів при оформленні та призначенні пенсії позивача, що потягло за собою неправильне нарахування та виплату їй пенсії у меншому розмірі. Про дані обставини позивачу стало відомо тільки під час ознайомлення з матеріалами її пенсійної справи у липні 2016 року.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v.Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

З урахування наведеного, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок та виплату пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У зв'язку з цим, суд вважає, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії в зв'язку з моменту подання заяви, а саме з 27.11.2009 року, а відтак дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії є безпідставними.

Подавши заперечення проти позову, відповідач не переконав суд у правомірності своїх дій, не виконавши обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України.

Виходячи з цього, адміністративний позов слід визнати обґрунтованим в частині відмови у здійсненні позивачеві перерахунку та виплаті пенсії з 27.11.2009 року і задовольнити повністю.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Враховуючи те, що про вищевказані порушення відповідачем під час обчислення та нарахування пенсії при її призначенні, 27 листопада 2000 року, позивачу стало відомо тільки у липні 2016 року, у суду є всі підстави поновити позивачу строк для звернення до суду за захистом порушених прав, який був пропущений з поважних причин.

Крім того, як вбачається з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Адміністративний позов був поданий особою, що звільнена від сплати судового збору, відтак положення статті 94 КАС України щодо розподілу судових витрат в даному випадку застосуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 161 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області про визнання неправомірним рішення про відмову у зарахуванні до загального трудового стажу періоду її навчання в клінічній ординатурі на кафедрі отоларингології Курського медичного інституту з 02 вересня 1985 року по 31 серпня 1987 року при призначенні пенсії - 27 листопада 2009 року, та зобов'язання провести перерахунок та виплату заборгованості у розмірі недоотриманої пенсії з моменту її призначення, 27 листопада 2009 року по 09 серпня 2016 року.

Визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області про відмову у зарахуванні до загального трудового стажу ОСОБА_1 періоду навчання в клінічній ординатурі на кафедрі отоларингології Курського медичного інституту з 02 вересня 1985 року по 31 серпня 1987 року при призначенні пенсії - 27 листопада 2009 року, та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату заборгованості у розмірі недоотриманої пенсії з моменту її призначення, 27 листопада 2009 року, по 09 серпня 2016 року, з урахуванням періоду її навчання в клінічній ординатурі на кафедрі отоларингології Курського медичного інституту з 02 вересня 1985 року по 31 серпня 1987 року.

Зобов'язати УПФУ у м. Славутичі Київської області у п,ятнадцятиденний строк, після вступу постанови в законну силу, подати до суду звіт про виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня одержання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Т. О. Малишенко