Справа № 702/1103/16-а
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/702/52/16
Справа № 702/1103/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Мазай Н.В.

з секретарем - Ясінською О.А.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Сотніченка О.М .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання неправомірними дій та зобов"язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця посилаючись на те, що вона перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Монастирище Черкаської області та отримує пенсію державного службовця відповідно до ЗУ "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII у розмірі 90% заробітної плати. Останнім місцем її роботи була посада заступника голови Монастирищенської державної адміністрації Черкаської області. Позивач звернувся із заявою до Уманського об'єднаного УПФУ Черкаської області (далі - відповідач) про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, надавши довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям. Відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що з 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ в результаті чого втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.121.1993 року № 3723. Вважає відмову неправомірною. В обґрунтування позовних вимог посилається на Постанову КМУ «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу), Порядок та умови визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затверджених Постановою КМУ від 19.06.2013 р. № 426, Закон України від 02.03.2015 року №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Постанову КМУ «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року №1013 (набрала чинності 15.12.2015 року, застосовується з 01.12.2015 року), Закон України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 43-46 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постанову КМУ № 865 від 31.05.2000 року, яка була чинна до 01.12.2015 року, Постанову КМУ № 1013 від 09.12.2015 року, ст. ст. 8, 21, 22, 46, 64 Конституції України, ст. 37' Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу), Постанову пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» за № 9 від 01.11.1996 року, рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, N 5-рп/2005 року від 22.09.2005 року, Постанову Верховного Суду України від 25.11.2014 року, Пленум Вищого адміністративного суду України № 3 від 05.02.2016 року, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26.09.2014 року, у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) від 24.07.2014 року. Позивач вважає безпідставною відмову відповідача в перерахунку їй пенсії, з посиланням на те, що з 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ в результаті чого втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.121.1993 року № 3723, оскільки аналіз вищевикладених положень дає підстави для висновку, що воно поширюється на тих осіб, яким пенсії призначаються (в теперішньому часі) спеціальними законами, а не на тих яким вони вже призначені (в минулому часі). Крім цього, вказане положення не містить посилання на конкретні норми законів чи підзаконних актів щодо пенсійного забезпечення осіб, які скасовуються. Підстав вважати, що скасовуються всі норми, як ті, що стосуються призначення, так і ті, що стосуються перерахунку пенсій немає. Вважає, що при перерахунку пенсії позивача, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення їй пенсії. Необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок дійсно має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення позивачу пенсії. У даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є ст. 37-1 ЗУ «Про державну службу» в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу та ст. 42 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На сьогодні КМУ не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям, чим звужено та обмежено Конституційне право позивача на пенсійне забезпечення. За вказаних обставин, відсутність встановленого КМУ будь-якого порядку перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям є фактично бездіяльністю, що порушує гарантоване Конституцією та Законом право на її перерахунок. Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу. В ході розгляду справи позивач змінила позовні вимоги та відповідно до остаточної їх редакції посилаючись на ЗУ « Про державну службу» ( в редакції, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії), ЗУ « Про державну службу» ( в редакції, яка чинна на даний момент), Постанову КМУ № 292 від 06.04.2016 року « Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», просить суд визнати протиправним рішення відповідача від 29.09.2016 року та зобов»язати здійснити з 01.10.2016 року перерахунок пенсії позивача відповідно ст. ст. 37, 37-1 ЗУ « Про державну службу» № 3723-ХІІ ( в редакції, що діяла на дату призначення пенсії) та виплату пенсії державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.05.2016 року відповідно до Постанови КМУ від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», якою встановлені нові розміри посадових окладів державним службовцям у розмірі 10024 грн. 20 коп.

Н адресу суду від відповідача 28.10.2016 року надійшло заперечення, відповідно до якого відповідач позов не визнає, вважає його безпідставним і необгрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні повністю, виходячи з того, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ від 02.03.2015 № 213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу». З 01.05.2016 року набрав чинності ЗУ від 10.12.2015 № 889-VIII „Про державну службу", в результаті чого Закон України від 16.12.1993 № 3723 „Про державну службу" втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям в законодавстві відсутні. В обґрунтування заперечень посилаються на рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року, практику Вищого адміністративного суду України в справі щодо відмови УПФУ в перерахунку пенсії на підставі Закону України від 02.03.2015 № 213, ст. ст. 6, 17, 19 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, рішення від 25.01.2012 року № Зрп/2012, рішення Вищого адміністративного суду України від 07.04.2016 у справі № К/800/48167/15, Постанову КМУ від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", Постанову Кабінету Міністрів України № 306 від 20.04.2016 "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями",ст.ст. 2, 49, 51, 71, 105, 106 КАС України. Оскільки, позивач звернувся в управління з заявою про перерахунок пенсії державного службовця 21.09.2016 (тобто спірні правовідносини щодо перерахунку пенсії виникли після 01.06.2015) та у зв'язку з тим, що з 01.06.2015 скасовано норми законодавства щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу», управління, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії, діяло на підставі, в межах повноважень і в спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України, а тому неправомірні та незаконні дії відсутні. Позивач просить здійснити перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати на підставі довідки № 40 від 31.08.2016 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті з яких їм призначено пенсію. Згідно даних, зазначених в довідці, надбавка за 5 ранг становить 600 грн. Згідно матеріалів пенсійної справи, на момент виходу на пенсію позивачу було присвоєно 9 ранг. У своїх позовних вимогах,позивач не наводить доказів щодо присвоєння їй 5 рангу. Відповідно до п. 10 Порядку присвоєння рангів державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-ХІІ "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. Посада заступника голови РДА належить до категорії "Б". Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЗУ "Про державну службу" найнижчим рангом категорії "Б" є 6 ранг. З урахуванням вищенаведеного, вимоги позивача щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця на підставі довідки про заробітну плату № 40 від 31.08.2016 є безпідставними та необгрунтованими. Спірні правовідносини щодо перерахунку пенсії виникли лише після звернення позивача до управління з заявою про її перерахунок. До моменту звернення в управління з заявою про перерахунок пенсії, в управління не виникає юридичного обов'язку щодо здійснення такого перерахунку, а тому посилання позивача щодо виникнення права на перерахунок пенсії державного службовця з моменту її призначення (тобто задовго до часу звернення в управління з заявою про перерахунок пенсії) є безпідставним та необгрунтованим. Під час визначення питання, щодо порядку застосування норм права щодо конкретних правовідносин, необхідно застосовувати той нормативно-правовий акт, який діє під час таких правовідносин. На момент виникнення спірних правовідносин діючим є Закон України від 10.12.2015 № 889-УІІІ «Про державну службу». Постанова КМУ від 06.04.2016 № 292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" прийнята на виконання та вступила в дію у зв'язку з набранням чинності ЗУ від 10.12.2015 № 889-УІІІ "Про державну службу", яким не передбачено проведення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям. Пунктами 10-12 Прикінцевих положень Закону України № 889 "Про державну службу" передбачена можливість лише призначення пенсій відповідно до ст. 37 Закону України №3723 "Про державну службу", в той час як підстави для застосування ст. 37-1 Закону № 3723, яка до 01.06.2015 визначала правові підстави для проведення перерахунку пенсії у новому Законі не передбачені.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги та просить їх задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги позивача, зміни до позовних вимог. Просить позов задоволити обґрунтовуючи свою позицію посиланням на ч. 3 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Вважає, що до спірних правовідносин повинні застосовуватися норми та положення ст. ст. 8, 21, 22, 46, 64 Конституції України, ЗУ « Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року, в редакції, яка була чинна на момент призначення пенсії позивачу, ст. ст. 50, 51 ЗУ « Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року. Крім іншого, посилається на ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», Постанову КМУ № 292 від 06.04.2016 року «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», ЗУ « Про пенсійне забезпечення», ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, Постанову Пленуму ВСУ « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року? якими повинен керуватися відповідач при вирішенні звернення позивача про перерахунок пенсії. Вважає, що не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та обставина, що набув чинності ЗУ « Про державну службу» в новій редакції від 10.12.2015 року № 889-VІІІ з втратою дії окремих положень ЗУ « Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ щодо права нта перерахунку пенсій, так як новий закон скасовує вже набутий обсяг прав позивача. Представник в своїх доводах також посилався на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема на справу « Суханов та Ільченко проти України ( заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26.09.2014 року, «Будченко проти України» ( заява № 38677/06) від 24.07.2014 року та на лист Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011 року № 1091/11/13-11, Постанову ВСУ від 25.11.2014 року. Представник підтримав позовну заяву в частині застосування судом положень п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, відповідно до якої суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб»єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб»єктів владних повноважень, а саме зобов»язати відповідача перерахувати позивачу пенсію та встановити її в розмірі 10024 грн. 20 коп. Стаття 37-1 ЗУ « Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ не була предметом розгляду рішення КС, як про це посилається відповідач. Справа ВАСУ № к/800/48167/15, на яку в обґрунтування заперечень посилається відповідач, стосується питань пенсійного забезпечення передбаченого ЗУ « Про прокуратуру», в той же час спірні правовідносини стосуються УПФ та державного службовця. Стосовно посилання відповідача на те, що у позивача має бути 6 ранг, а не 5, як про це зазначено у довідці Монастирищенської РДА зазначає, що дана довідка видана у відповідності із посадовим становищем та рангом працівника, який працює на посаді позивача. Питання присвоєння рангів державним службовце регулюється відповідною Постановою КМУ «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» від 20.04.2016 року № 306. Позивачу було присвоєно 9 ранг відповідно до ЗУ від 16.12.1993 pоку № 3723-ХІІ « Про державну службу». Відповідно до п. 6 ст. 39 чинного Закону "Про державну службу" черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки. Таким чином, якби позивач працювала на відповідній посаді, то їй був би присвоєний 3 ранг державного службовця відповідно до вищевказаної Постанови КМУ.

Представник відповідача Сотніченко Олександр Миколайович в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував повністю. Підтримав подані заперечення та додатково в судовому засіданні пояснив, що дійсно позивачу листом та повідомленням було відмовлено в перерахунку її пенсії в зв»язку з тим, що втратив силу ЗУ « Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року та вступив в дію ЗУ « Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, яким питання перерахунку пенсії не передбачено. Крім цього, зазначив, що разом з заявою про перерахунок пенсії, до УПФУ позивачем подано довідку про заробітну плату № 40 від 31.08.2016 року, відповідно до якої ранг позивача зазначено-5. Натомість, згідно даних пенсійної справи, позивачу присвоєно 9 ранг державного службовця. Відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії з вищенаведених мотивів. Разом з тим, відповідачем було перевірено дані довідки про заробітну плату № 40 від 31.08.2016 року, яку позивач подавала з заявою про перерахування пенсії. Згідно акту за результатами документальної перевірки достовірності довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії по ЗУ « Про державну службу» встановлено невідповідність даних довідки фактичним обставинам, а саме в частині присвоєння рангу державного службовця позивачу. Вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково та виходить з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Уманському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% заробітної плати працюючого державного службовця, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 від 31.08.2005 року ( а.с. 10), про що в поданому запереченні не спростував та не заперечив відповідач.

21.09.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок розміру її пенсії в зв'язку з підвищенням з 01.12.2015 року заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі довідки № 40 від 31.08.2016 року, виданої Монастирищенською районною державною адміністрацією Черкаської області ( а.с. 47).

Листом від 04.10.2016 року за № 12198/09 відповідач повідомив позивача про відмову 29.09.2016 року у задоволенні вимог про перерахунок пенсії з тих підстав, що з 01.05.2015 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», в результаті чого Закон України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, на момент подання заяви позивачем, в законодавстві відсутні ( а.с. 11).

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Оцінюючи позовні вимоги позивача та надані заперечення суд вважає, що мають місце правові підстави щодо доводів обидвох сторін спору, на час спірних правовідносин діяли та діють законодавчі та підзаконні нормативні акти на які посилаються сторони, а також наявна практика Європейського суду, Конституційного Суду України та Вищого адміністративного суду України з питань дії законів у часі, наявності застосування тих чи інших нормативних актів, які підлягають застосуванню при вирішенні даних спірних правовідносин.

Проаналізувавши діюче законодавство, судову практику, на яку посилаються сторони, суд прийшов до наступних висновків.

Діюче законодавство України та судова практика вирішення аналогічних справ містять між собою протиріччя: при одних і тих же обставинах приймаються протилежні за своїм змістом рішення, про що свідчить в тому числі і практика Вищого адміністративного суду України, зокрема в справі № 583/2219/15-а рішення від 07 квітня 2016 року(К/800/48167/15) яким у задоволенні позову відмовлено та рішення у справі № 425/4147/15-а від 28 липня 2016 року(№К/800/10756/16), яким позов задоволено.

Разом з тим, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 3, 4, 8 Конституції України в Україні діє верховенство права, людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов»язком держави та Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії.

Законодавчі акти та рішення на які посилається відповідач як на підставу відмови в задоволенні позову є підзаконними нормативними актами.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв»язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю Конституції України (лист Вищого адміністративного суду України « 1875/10-14/16 від 17.08.2016 року).

Тому, при вирішенні данного спору суд керується в першу чергу нормами Конституції України, які мають найвищу юридичну силу, та які не містять права держави Україна застосовувати до правовідносин, які виникли при дії одних законів та продовжують існувати законодавства, яке прийнято пізніше та яке погіршує становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, яке існувало при виході його на пенсію.

Згідно ч.ч. 2,5 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» від 16 січня 2003 року №432-IV пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Така редакція статті 37 Закону України «Про державну службу» існувала після визнання неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених підпунктами «а» та «б» підпункту 2 пункту 37 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-VI.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У зв'язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28 грудня 2014 року №76-VIII текст статті 37- 1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 9 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а 5 змінений.

При цьому, Кабінетом Міністрів України на виконання змін до статті 37-1 Закону України «Про державний бюджет» не були визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно положень частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

На час виникнення спірних правовідносин діяли вищевказані постанови Кабінету Міністрів України, необхідні для реалізації ст. 37-1 Закону №3723-XII, які забезпечували гарантоване ст.46 Конституції України право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» передбачено, що міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів необхідно вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов'язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.

Таким чином, враховуючи, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, а тому суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям в порядку, визначеному ст. 37-1 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Зміни, які відбулися в ст. 37 Закону № 3723-XII від 16.12.1993 року, стосуються тих пенсій, які будуть призначатися після набрання чинності змін до закону, і ніяким чином не підлягає перегляду розмір відсотків, що були обчислені при призначенні пенсії.

Доводи відповідача про те, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у пункті 5 Прикінцевих положень якого зазначено про скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про державну службу», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, суд вважає необґрунтованими, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Судом достовірно встановлено, що підставою відмови позивачу в перерахунку її пенсії за заявою від 21.09.2016 року відповідачем зазначено лише те, що з 01.05.2015 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», в результаті чого Закон України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу» втратив чинність. Нормативні акти, які б регулювали питання здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям, на момент подання заяви позивачем, в законодавстві відсутні ( а.с. 11).

Таким чином, суд вважає, що дані, які зазначені в довідці № 40 від 31.08.2016 року, яка видана Монастирищенською РДА позивачу про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, не були підставою для відмови позивачу в перерахунку раніше призначеної пенсії ( а.с. 11, -13).

Крім того, недостовірність даних вищевказаної довідки, відповідачем, встановлені лише актом за результатами документальної перевірки достовірності довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії по Закону України «Про державну службу» № 457/1 від 07.10.2016 року ( а.с.48-49), тобто після надання відмови позивачу в перерахунку призначеної їй пенсі ( відмова від 29.09.2016 року).

Враховуючи наявність підстав для перерахунку пенсії та зважаючи на те, що виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком, суд вважає, що дії Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є протиправними щодо прийняття рішення про відмову перерахувати пенсію позивачу з 01.10.2016 року у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (у редакції, що була чинною на момент призначення пенсії позивачу) в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.05.2016 року відповідно до Постанови КМУ від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», якою встановлені нові розміри посадових окладів державним службовцям.

Згідно за ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХП в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсії державних службовців призначаються, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, при перерахунку пенсії позивача необхідно застосовувати редакцію Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, приймаючи до уваги дату звернення до пенсійного орану, а саме - 21.09.2016 року, та враховуючи положення статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії позивача повинен бути здійснений з врахуванням дати подачі нею відповідної заяви, а саме з 01.10.2016 року. Суд вважає, що вищенаведені обставини спростовують посилання відповідача на те, що право позивача на перерахунок пенсії виникло не з моменту призначення їй пенсії.

Щодо вимоги позивача про зобов»язання перархувати пенсію та фактично визначити її розмір в сумі 10024 грн. 20 коп. суд зазначає наступне.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України. Відповідно до пункту 2 частини 1 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин ( постанова Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2015 року у справі К/800/54600/14 та інші).

Умови та порядок призначення (перерахунку) пенсії, в тому числі пенсій непрацюючим державним службовцям, врегульовані Законом № 1058-IV. Пенсії відповідно до Закону призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

На підставі зазначених нормативних актів, УПФ при вирішенні питання про перерахунок пенсії за вислугу років наділене дискреційними повноваженнями, при цьому при наявності звернення, суб'єкт владних повноважень повинен прийняти рішення. Як свідчать матеріали справи, позивачу відмовлено в перерахунку пенсії саме за розглядом його заяви, яка надійшла до Уманського об»єднаного управління ПФУ Черкаської області 21.09.2016 року за № 722 ( а.с.11, 47).

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне задоволити частково позовні вимоги в частині зобов»язання відповідача перерахувати відповідну пенсію позивачу та визначити її конкретний розмір, змінивши визначення способу захисту порушеного права на : " Зобов'язати Уманське об»єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення щодо перерахунку ОСОБА_1, за її заявою від 21.09.2016 року, з 01 жовтня 2016 року пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ ( в редакції яка діяла на дату призначення пенсії) в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.05.2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" № 292 від 06.04.2016 року, якою встановлені нові розміри посадових окладів державним службовцям», оскільки судом встановлено підставність позову в цій частині та встановлено право позивача на перерахунок пенсії про який він порушує питання в адміністративному позові.

Щодо задоволення позовних вимог в іншій частині ( в редакції позивача), суд вважає, що вони не підлягають до задоволення, з підстав описаних вище.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач, як інвалід ІІ групи звільнена від сплати судового збору, то з Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп. ( дві вимоги немайнового характеру).

На підставі викладеного Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", Закону України № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України « Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року ( в редакції, яка була чинною станом на 2005 рік, дату призначення пенсії позивачу) та керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 11, 12, 18, 21, 69, 71, 86, 88, 94, 99, 159, 160, 162, 163, 183-2, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області від 29.09.2016 року про відмову ОСОБА_1 в проведені перерахунку раніше призначеної пенсії, у звя»зку з підвищенням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем роботи на державній службі.

Зобов'язати Уманське об»єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області прийняти рішення щодо перерахунку ОСОБА_1, за її заявою від 21.09.2016 року, з 01 жовтня 2016 року пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ ( в редакції яка діяла на дату призначення пенсії) в розмірі 90% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" № 292 від 06.04.2016 року, якою встановлені нові розміри посадових окладів державним службовцям.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Уманського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області за рахунок його бюджетних асигнувань судовий збір на користь держави в сумі 1102 ( одна тисяча сто дві) гривні 40 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Н.В. Мазай