Справа № 264/3667/16-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Литвиненко Н.В.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року справа №264/3667/16-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Міронової Г.М.

секретар Челахова О.О.

позивач - ОСОБА_4

за участю представника відповідача - Рогозної А.М., довіреність № 05-1019-01 від 29.12.2015 року, Базаря О.І., довіреність № 11.07.2016 року від 05-575-01

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу виконавчого комітету Маріупольської міської ради на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2016 року у справі № 264/3667/16-а за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької з адміністративним позовом до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови № 669 від 08.06.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесеної адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради. (а.с.2-3)

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2016 року у справі № 264/3667/16-а позовні вимоги задоволено у повному обсязі. (а.с. 28-29)

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, виконавчий комітет Маріупольської міської ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права.

Зазначає що, відповідно до підпункту 6.4.10 Правил, підприємства, установи та організації, громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста зобов'язані до 31 грудня кожного року укладати договори зі спеціалізованими підприємствами (офіційними виконавцями послуг) на наступний рік на вивезення твердих побутових відходів, а також на вивезення рідких побутових відходів, за умови відсутності підключення до центральних мереж водовідведення. Відповідно до підпункту 6.4.11 Правил, у разі самовільного видалення твердих відходів укладати договори зі спеціалізованим підприємством на захоронення відходів на звалищному полігоні. Проте, ПП «Аскона» за адресою: вул. Дніпровська, 12 станом на 13 квітня 2016 року не має договору на вивезення твердих побутових відходів, що підтверджується повідомленням КП «Комунальник» від 14 квітня 2016 року № 861 (а.с.31-34)

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову у повному обсязі, проти чого заперечував позивач, просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін з підстав його правомірності та обґрунтованості.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 13 квітня 2016 року інспектором (головним спеціалістом) благоустрою виконавчого комітету Маріупольської міської ради Силка М.В. відносно ОСОБА_4 складено протокол № 000477 про адміністративне правопорушення за статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України за порушення п.п.6.4.10 п.6.4. Розділу 6 «Правил благоустрою території міста Маріуполя», затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 618-616 від 21.06.2011 року (а.с.20).

08 червня 2016 року адміністративною комісією виконавчого комітету Маріупольської міської ради на підставі вказаного протоколу було винесено постанову № 669 про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 850 грн. Суть порушення полягала в тому, що 13 квітня 2016 року о 13.40 год. виявлено, що не складено договір зі спеціалізованим підприємством (офіційним виконавцем послуг) на вивезення твердих побутових відходів на 2016 рік по вулиці Дніпровській, 12 - ПП «Аскона», що є порушенням статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п.п.6.4.10 п.6.4. Розділу 6 Правил благоустрою території міста Маріуполя, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 6/8-616 від 21.06.2016 року зі змінами та доповненнями, внесеними рішенням міської ради від 20.09.2011 року № 6/11-962, від 16.04.2013 року № 6/27-3040 (а.с.19)

Згідно п.п.6.4.10 Правил благоустрою території м. Маріуполя підприємства, установи та організації, громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності у сфері благоустрою зобов'язані до 31 грудня кожного року укладати договори зі спеціалізованими підприємствами (офіційними виконавцями послуг) на наступний рік на вивезення твердих побутових відходів, а також на вивезення рідких побутових відходів, за умови відсутності підключення до центральних мереж водовідведення.

Проте, ОСОБА_4 укладати договір з Комунальним підприємством «Комунальник» на надання послуг по вивозу твердих побутових відходів (приватний сектор) не бажає, оскільки не задоволений якістю наданих послуг організації, яку йому пропонує Маріупольська міська рада.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності винесення адміністративною комісією постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 152 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Приписами частини 3 статті 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені у Законі України «Про благоустрій населених пунктів».

Згідно до вимог частини 2 статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; 2) утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об'єкти благоустрою (їх частини); 3) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини; 4) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку; 5) проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 6) у процесі утримання об'єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об'єктів, забезпечення умов функціонування та утримання їх у чистоті й належному стані; 7) відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України; 8) допускати на об'єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частина 3 статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлює, що Правила благоустрою території населеного пункту не можуть передбачати обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Отже, положення частини 2 статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», не передбачають для підприємств, установ та організації обов'язку укладання з органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування договорів у сфері благоустрою населених пунктів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів не приймає посилання скаржника на пункт 1.5. Правил благоустрою м. Маріуполя, відповідно до якого Правила містять загальнообов'язкові на території міста норми, порушення яких тягне за собою адміністративну відповідальність на підставі статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення з огляду на наступне.

За диспозицією статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення України об`єктивна сторона правопорушення міститься у здійсненні дій, які заборонені правилами благоустрою території міст та інших населених пунктів. К протиправним діянням, за які настає відповідальність, відповідно санкціям статі 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносяться, зокрема, захаращення, забруднення приміщень і місць загального користування якимись предметами, спорудами; кидання недопалків, лушпиння від насіння, паперу та іншого; кидання сміття з вікон, балконів, міського транспорту; спалювання листя, паперу, нечистот у місцях, спеціально для цього не відведених; забруднення собаками і кішками сходових кліток, дворів, вулиць, зелених насаджень; зберігання на проїжджої частини вулиць, тротуарах будівельних матеріалів, будівельного сміття, ухилення від підтримання в належному стані будинків та споруд.

Суб`єктивна сторона правопорушення виявляється в умисних діях, коли особа свідомо порушує правила благоустрою і санітарії.

Крім того, згідно до вимог статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 Цивільного кодексу України закріплює, що відповідно до статті 6 цього ж Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо ненадання доказів скоєння ОСОБА_4 умисних дій по порушенню чистоти та порядку у м. Маріуполі, що передбачено статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, з наданих доказів в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається що ПП «Аскона» були придбані талони на розміщення твердих побутових відходів у 2016 році та самостійно оформлено вивезення сміття у лютому 2016 року, березні 2016 року та травні 2016 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги інформацію, яка містяться у листі КП «Полігон ТБО» № 420/03-4 від 01 листопада 2016 року в частині того, що

що ПП «Аскона» за готівковий розрахунок лише 31 травня 2016 року вивезла сміття, оскільки ця інформація спростовується талонами та чеками наданими ПП «Аскона» на розміщення твердих побутових відходів.

Суд апеляційної інстанції не приймає посилання апелянта на лист КП «Коммунальник» № 1999 від 12.09.2016 року про те що ПП «Аскона», розташоване за адресою: вул. Дніпровська, 12 не має договору на вивезення ТПВ станом на 12 вересня 2016 року, оскільки факт відсутності договору не є обов'язковою умовою для їх самостійного вивозу твердих побутових відходів із розміщенням у відведених для цього місця.

Колегія суддів наголошує на тому що, оскільки законом не встановлено обов'язку для підприємств, установ та організації обов'язку укладання з органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування договорів у сфері благоустрою населених пунктів, то суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 122-1, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Маріупольської міської ради на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 вересня 2016 року у справі № 264/3667/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05 вересня 2016 року у справі № 264/367/16-а за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 09 листопада 2016 року. Повний текст ухвали буде складений та підписаний у нарадчій кімнаті 14 листопада 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова