Справа № 804/239/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2016 р. Справа № 804/239/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Бузякова М.Р.,
представника позивача: ОСОБА_1,
представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати припис відповідача, який є частиною акта перевірки від 10.12.2015р. №000019, та постанову відповідача від 22.12.2015р. №6 про накладення на позивача стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів».
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач за результатами проведеної позапланової перевірки позивача дійшов до помилкових висновків про порушення останнім законодавства про захист прав споживачів через відмову споживачу ОСОБА_4 у прийнятті товару неналежної якості для безоплатного усунення недоліків (гарантійного ремонту), у звязку із чим безпідставно виніс оскаржувані припис та постанову. Так, на час звернення споживача, позивач не мав ані підтвердження факту недоліку, ані того, що у товарі споживача присутній істотний недолік, крім того, позивач не мав повноважень обирати спосіб захисту прав замість споживача з огляду на те, що реалізація вибору права обирати обмін чи повернення належить саме споживачеві, в той час як останній у своєму зверненні від 16.11.2015р. просив або розірвати договір купівлі продажу його товару - планшетний комп'ютер Asus Zen Pad 10 Z300C, що був придбаний ним 10.11.2015р., або замінити цей товар на інший/аналогічний товар наявний в магазині, з підстав виявлених недоліків. У звязку із цим позивачем на підставі норм чинного законодавства України було прийняте рішення відмовити у задоволенні вимоги споживача про розірвання договору купівлі-продажу або заміни його товару на інший або аналогічний товар, наявний у магазині. Для встановлення причин виходу з ладу планшетного комп'ютеру та подальшого його гарантійного ремонту споживачу було запропоновано передати техніку в сервісний центр через магазин або звернутися до авторизованого сервісного центру самостійно. Задовольнити вимоги споживача в порядку приписів ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач також не мав змоги, тому що у придбаному товарі споживачем був виявлений недолік (в процесі використання техніки на екрані планшету з'явились смуги), отже, такий товар не підлягає обміну, як товар належної якості. Щодо другого звернення споживача до магазину позивача, яке відбулося 18.11.2015р., то у цьому зверненні споживач змінив свої вимоги та просив провести гарантійний ремонт товару. Однак, позивач не здійснює гарантійного обслуговування товарів, оскільки співробітники його магазину не мають можливості встановити з якої причини товар некоректно працює, адже для того щоб встановити несправність товару потрібно мати спеціальні знання, разом з тим, жоден із співробітників магазину не наділений такими повноваженнями від виробника товару та немає спеціальних знань, а отже проведення гарантійного ремонту здійснюється тільки Авторизованим сервісним центром, який наділений повноваженнями на це від виробника товару марки Asus. Таким чином, у відповідності з діючим законодавством України, позивач, не уповноважений на проведення гарантійного ремонту (не є виконавцем), але є особою, яка приймає вимоги споживачів, встановлені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Керуючись вище зазначеною статтею, відповідальний співробітник позивача при прийнятті заяви на ремонт запропонував споживачу надати товар позивачу для передачі його в авторизований сервісний центр уповноважений виробником на проведення гарантійного ремонту, не чекаючи юридичної відповіді на звернення ОСОБА_4 від 18.11.2015р. Однак, від даної пропозиції споживач відмовився і повідомив, що буде очікувати відповідь, оскільки так йому порекомендували зробити у Інспекції з питань захисту прав споживачів, де він консультувався напередодні. Водночас, для реалізації права споживача, яке полягає у проведенні гарантійного ремонту, потрібна наявність самого товару. Проте, споживач залишив заяву, а товар, який він хотів передати на гарантійне обслуговування, забрав з собою та не дав змоги співробітнику позивача прийняти товар та відправити його до сервісного центру. Позивач у передбачені Законом України «Про звернення громадян» строки розглянув звернення споживача від 16.11.2015р. та від 18.11.2015р. та направив йому відповіді, що підтверджується копіями листів від 18.11.2015р. №1002п-03/07 та №1003п-03/07, описом вкладення та фіскальним чеком про відправлення цінного листа споживачу від 14.12.2015р. Факт того, що товар знаходився у споживача підтверджується тим, що ОСОБА_4 лише 13.12.2015р. звернувся до магазину позивача з цим товаром і просив передати його на ремонт до авторизованого сервісного центру через магазин, у звязку із чим складено акт прийому-передачі товару від 13.12.2015р. Таким чином, вина позивача у порушенні законодавства про захист прав споживачів відсутня, отже, і відсутні підстави для застосування до нього штрафних санкцій та видання припису. Також позивач зазначав, що припис органу державного нагляду (контролю), до яких відноситься і відповідач, є обов'язковим до виконання, а отже породжує для суб'єкта господарювання певні обов'язки, а тому є правовим актом індивідуальної дії, незалежно від того чи викладений останній як самостійний документ, чи у окремому розділі акту перевірки, і може бути предметом спору у адміністративному суді, незалежно від оскарження самого Акту перевірки. Крім того, позивач вказував на те, що постанова про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» прийнята з порушенням порядку її винесення, оскільки відповідачем в порушення п.4.3. Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012р. за №310, не була призначена повторна перевірка, а одразу прийнята постанова про накладення стягнень, передбачених статтею 23 закону України «Про захист прав споживачів».
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив його задовольнити.
Відповідач предявлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що за результатами проведеної позапланової перевірки магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд», розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 26, було встановлено порушення позивачем приписів ч.1 ст.5, ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п.29,30,33 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2004р. №104, що виявилося у відмові споживачу ОСОБА_4 в реалізації його прав у разі придбання товару неналежної якості, а саме у відмові у прийнятті товару неналежної якості для безоплатного усунення недоліків. При цьому продавцем не доведено, що недоліки виникли з вини споживача. Як засвідчила перевірка, магазином неякісний товар від споживача не прийнято, товар не відремонтовано, не вжито жодних заходів по встановленню причин втрати якості товару, кошти за придбаний неякісний товар не повернуто, та не доведено, що недолік товару виник з вини споживача, чим порушено ч.ч.1,3,5, 9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів». Натомість споживача ОСОБА_4 було поставлено перед фактом вибору здавати письмову заяву для розгляду протягом місяця чи неякісний товар для проведення гарантійного ремонту в авторизованому сервісному центрі через магазин. Повноцінний прийом неякісного товару від споживача було організовано і оформлено магазином лише 13.12.2015р., тобто після проведення перевірки інспекцією по заяві споживача ОСОБА_4, виявлення і доведення порушення його прав, а також після надання припису у акті перевірки від 10.12.2015р. № 000019, яким приписано задовольнити вимоги споживача у відповідності до вимог діючого законодавства. Позивач штучно перекручує зроблені фахівцями інспекції справедливі і законодавчо обґрунтовані висновки щодо порушення права споживача, посилаючись лише на Закон України «Про звернення громадян» та не беручи до уваги гарантійні зобовязання перед споживачем, обумовлені законодавством про захист прав споживачів. Дійсно, термін надання відповіді згідно законодавства про звернення громадян не сплинув, але сплинув термін на проведення гарантійного ремонту, при цьому з боку суб'єкта господарювання по встановленню причин втрати якості товару не було вжито жодних заходів. За відмову споживачу у реалізації його права, встановленого ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» до позивача, як юридичної особи, правомірно застосовано адміністративно-господарську санкцію у десятикратному розмірі вартості товару, а саме: вартості планшетного компютера Asus Zen Pad 10 Z300C 16 Gb у розмірі 4998,90грн. Виданий припис має прямий зв'язок з актом перевірки, є його продовженням у вигляді письмової вимоги для усунення виявленого порушення. Заходи, вказані в приписі, спрямовані на забезпечення субєктом господарювання належних умов своєї діяльності відповідно до вимог чинного законодавства, встановлених нормативно-правовими актами і документами. Вказуючи на зазначений зв'язок між актом і приписом, відповідач заперечував проти скасування припису на необґрунтованих підставах, зазначених позивачем, тим паче, що останнім не оскаржується акт перевірки, як документ, в якому зафіксовані виявлені порушення, то і припис, який є складовою акту, є правомірним. Крім того, відповідач зазначав, що факт відмови споживачу у його праві, встановленого ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» вже було зафіксовано перевіркою, а тому необхідності у проведенні повторної перевірки з даного питання не було, так як відповідальність господарюючого суб'єкта за порушення законодавства про захист прав споживачів вже наступила і не застосування встановлених 23 статтею Закону України «Про захист прав споживачів» санкцій практично неможливе, так як тягне за собою кримінальну відповідальність. Таким чином, проводити лінію взаємозалежності не проведення повторної перевірки та неможливості застосування санкцій є неприпустимим і таким, що не може слугувати причиною для їх незастосування, так як ці дії не взаємопов'язані. Факту порушення порядку винесення постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України « Про захист прав споживачів» позивачем не доведено.
Представники відповідача у судовому засіданні також заперечували проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що на підставі згоди Держспоживінспекції України від 02.12.2015р. за №01/7-2510-2015 та звернення ОСОБА_4, а також відповідно до наказу від 10.12.2015р. №19 та направлення на проведення перевірки від 10.12.2015р. №62, виданих Інспекцією з питань захисту прав споживачі у Полтавській області, посадовою особою цього контролюючого органу, а саме: головним спеціалістом ОСОБА_2, була здійснена позапланова перевірка магазину «COMFY» Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» (далі ТОВ «Комфі Трейд»), розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 26.
За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 10.12.2015р. №000019, в якому зафіксовано встановлене під час перевірки допущення позивачем порушення приписів ч.1 ст.5, ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п.29,30,33 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2004р. №104, що виявилося у відмові споживачу ОСОБА_4 в реалізації його прав у разі придбання товару неналежної якості, а саме у відмові у прийнятті товару неналежної якості для безоплатного усунення недоліків. При цьому продавцем не доведено, що недоліки виникли з вини споживача.
На підставі результатів перевірки позивачу надано припис, викладений в розділі IV акта перевірки від 10.12.2015р. №000019, згідно з яким позивача зобовязано задовольнити вимоги споживача відповідно до вимог діючого законодавства.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вищевказаних припису та постанови, суд зважає на наступне.
Так, ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1)пропорційного зменшення ціни; 2)безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3)відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1)розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2)вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником.
Згідно з ч.ч.5,6 вказаної статті продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред'явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті.
Частинами 9-11 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. Споживач має право пред'явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред'явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною дев'ятою цієї статті, споживач має право на свій вибір пред'явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті. Вимоги споживача розглядаються після пред'явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу.
Відповідно до ч.14 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.
Частиною 4 статті 17 вказаного Закону встановлено, що споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.
З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що обовязок по задоволенню вимог споживача, встановлених частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», покладається на продавця за місцем купівлі товару, виробника або підприємство, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача, відповідно до того до кого саме з них ці вимоги пред'являються споживачем на його вибір. І вказані особи звільняються від обовязку по задоволенню цих вимог споживача лише у разі доведення ними, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. При цьому обовязок по встановленню причин втрати якості продукції під час гарантійного строку також покладається на продавця (виконавця, виробника) і реалізується шляхом організації проведення відповідної експертизи за його рахунок.
Судом встановлено, що 10.11.2015р. ОСОБА_4 придбав у магазині ТОВ «Комфі Трейд», розташованому за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 26, планшетний комп'ютер Asus Zen Pad 10 Z300C 16 Gb вартістю 4998,90грн.
Як свідчать матеріали справи,16.11.2015р. ОСОБА_4 звернувся до ТОВ «Комфі Трейд» з заявою, в якій зазначав, що під час експлуатації планшетного компютера в зображенні зявилися полоси, при цьому механічних пошкоджень товар не має, у звязку із цим споживач просив здійснити заміну товару або повернути сплачені за нього кошти.
Вказана заява була прийнята у споживача для розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян». При цьому ОСОБА_4 було відмовлено у здійснені заміни товару або повернення за нього коштів.
18.11.2015р. ОСОБА_4 вдруге звернувся до ТОВ «Комфі Трейд» з заявою, в якій, знову посилаючись на несправності в роботі придбаного товару, просив провести його гарантійний ремонт. Також у цій заяві зазначалося, що товар переданий в магазин «COMFY» з наступною заміною товару з обмінного фонду.
Означене письмове звернення також було прийнято від споживача, про що свідчить запис на заяві: «Принято к рассмотрению. Кладовщик ОСОБА_5» та засвідчено особистим підписом ОСОБА_5, але у прийнятті товару неналежної якості споживачу було відмовлено та запропоновано особисто здати неякісний товар не до магазину, а безпосередньо до авторизованого сервісного центру та повідомлено, що при залишенні письмової заяви - прийом товару не передбачено доки не буде розглянуто заяву та не надано відповідь у терміни, передбачені законодавством про звернення громадян.
Отже, товар для здійснення гарантійного ремонту 18.11.015р. прийнятий не був.
Як показав суду допитаний у якості свідка ОСОБА_4, він дійсно двічі звертався до позивача із вищевказаними заявами. При цьому 16.11.2015р. він бажав, щоб йому або повернули кошти, або замінили неякісний товар на якісний. Йому відмовили у цьому та запропонували звернутися з приводу ремонту до сервісного центру, у звязку із чим він звернувся до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, де йому порекомендували звернутися до магазину із вимогою про проведення гарантійного ремонту. З огляду на це, 18.11.2015р. він прибув до магазину із заявою, в якій просив провести відповідний гарантійний ремонт неякісного товару, а також надати на цей час інший товар з обмінного фонду. З собою 18.11.2015р. ОСОБА_4 приніс і сам товар - планшетний комп'ютер Asus Zen Pad 10 Z300C 16 Gb, який мав намір передати для здійснення гарантійного ремонту, про що також вказав у своїй заяві. Також він приніс упаковку на компютер, паспорт та чек щодо придбання товару. Однак, в магазині йому сказали, що він вже подавав заяву і нову писати не потрібно. В магазині не хотіли приймати компютер на ремонт разом із заявою і запропонували йому подати або заяву, або компютер на ремонт. Це його не влаштувало, бо він хотів здати і заяву, і компютер, тому він залишив лише заяву. Крім того, він приходив до магазину і 20.11.2015р., під час чого йому повідомили, що юристи розглянуть його заяву та нададуть відповідь. Після цього він звернувся зі скаргою до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області. Щодо надання товару з обмінного фонду, то в магазині не заперечували його надати, але зазначили, що не зможуть це зробити одразу, так як слід чекати доки він надійде з м. Дніпропетровська, бо в м. Полтаві такого немає.
Також судом допитано у якості свідка працівника магазину «COMFY» - спеціаліста з прийому та видачі товару ОСОБА_5, який 18.11.2015р. здійснював прийняття заяви споживача ОСОБА_4
ОСОБА_5 суду показав, що дійсно 18.11.2015р. він спілкувався з ОСОБА_4 з приводу передачі останнім товару на гарантійний ремонт, так як останній звернувся до нього із заявою з цього приводу, в якій також значилося про те, що споживачу надається товар з обмінного фонду. При цьому на момент звернення ОСОБА_4 в обмінному фонді такого товару не було, тому він запропонував ОСОБА_4 переписати заяву, однак, останній відмовився це зробити. Споживач бажав здати заяву в такому вигляді, в якому вона була написана, і здати разом із нею компютер на ремонт. Без залишення заяви та надання товару з обмінного фонду він відмовився залишити компютер на ремонт. Також ОСОБА_5 зазначав, що він пропонував ОСОБА_4 здати компютер на ремонт до сервісного центру.
Надані свідками показання підтверджують те, що дійсно 18.11.2015р. мав місце факт відмови у прийнятті від споживача товару на гарантійний ремонт, з посиланням на необхідність здійснити останнім вибір: чи залишити цей товар на ремонт без заяви, чи залишити заяву на розгляд без прийняття товару, в той час, як обидві вимоги споживача (прийняти заяву та прийняти товар) є законними, не виключають одна одну, а лише доповнюють, регламентуються двома законами України (Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про звернення громадян»), які встановлюють терміни їх реалізації.
У позовній заяві позивач стверджує, що термін надання відповіді згідно законодавства про звернення громадян не сплинув, проте, він не враховує, що сплинув термін на проведення гарантійного ремонту, при цьому ним не вжито жодних заходів по встановленню причин втрати якості товару.
Крім того, судом встановлено, що на письмове звернення ОСОБА_4М від 18.11.2015р. позивачем надано відповідь від 18.11.2015р. №1002п-03/07, в якій зазначалося, що в момент звернення ОСОБА_4 до магазину «COMFY» відповідальний працівник компанії при прийнятті від ОСОБА_4 заяви на ремонт запропонував останньому передати його техніку в авторизований сервісний центр, який уповноважений виробником на проведення гарантійного ремонту, не очікуючи відповіді на заяву, проте, від цієї пропозиції ОСОБА_4 відмовився і повідомив, що буде очікувати відповідь. Після цього у відповіді значилося, що позивач обовязково виконає вимоги ОСОБА_4 про проведення гарантійного ремонту у звязку із чим просить його повторно звернутися до магазину.
Таким чином, текстом цього листа також підтверджується факт прийому 18.11.2015р. від споживача лише заяви з пропозицією передати товар в авторизований сервісний центр, як це засвідчив і споживач.
Даний факт є відмовою споживачу у реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8 Закону України « Про захист прав споживачів».
Крім того, судом встановлено та не заперечується позивачем, що відповідь на звернення ОСОБА_4 від 18.11.2015р. №1002п-03/07 була відправлена споживачеві лише 14.12.2015р., тобто вже після проведення перевірки магазину фахівцями Інспекції, про що свідчить поштова печатка з датою відправки даного листа - 14.12.2015р. - на описі вкладення.
Отже, лист, в якому ОСОБА_4 було запропоновано повторно звернутися до магазину для задоволення його вимог про гарантійний ремонт був направлений останньому вже після того, як Інспекцією встановлено порушення його прав та вказану позивачу на необхідність їх відновлення.
Судом також встановлено, що повноцінний прийом неякісного товару від споживача було організовано і оформлено магазином лише 13.12.2015р., що підтверджується актом прийому-передачі товару від 13.12.2015р., тобто також після проведення перевірки Інспекцією, виявлення і доведення нею порушення прав споживача ОСОБА_4 та надання припису у акті перевірки від 10.12.2015р. № 000019 «Задовольнити вимоги споживача у відповідності до вимог діючого законодавства». Тобто, гарантійний ремонт був забезпечений позивачем шляхом прийняття товару від споживача та подальшою передачею в сервісний центр лише після втручання Інспекції, а не у законодавчій площині - протягом 14 днів з моменту звернення споживача.
Враховуючи наявність письмового звернення споживача ОСОБА_6 до ТОВ «Комфі Трейд» від 18 листопада 2015 року з вимогою провести гарантійний ремонт придбаного товару, який виявився неякісним у термін 14 днів, позивач був зобов'язаний прийняти від споживача не лише письмову заяву, але і неякісний товар для організації проведення гарантійного ремонту товару придбаного споживачем у даного господарюючого суб'єкта. Однак, позивачем безпідставно було відмовлено у задоволенні вказаної заяви, товар не прийнято, чим порушено право споживача, гарантоване чинним законодавством.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що дійсно до проведення перевірки позивача останнім неякісний товар від споживача не прийнято, товар не відремонтовано, не вжито жодних заходів по встановленню причин втрати якості товару, кошти за придбаний неякісний товар не повернуто, та не доведено, що недолік товару виник з вини споживача, чим порушено приписи ч.ч.1,3,5, 9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів».
Щодо доводів позовної заяви про те, що позивач не здійснює гарантійного обслуговування товарів, оскільки співробітники його магазину не мають можливості встановити з якої причини товар некоректно працює, адже для того щоб встановити несправність товару потрібно мати спеціальні знання, а жоден із співробітників магазину не наділений такими повноваженнями від виробника товару та не має спеціальних знань, а отже проведення гарантійного ремонту здійснюється тільки авторизованим сервісним центром, який наділений повноваженнями на це від виробника товару, суд зазначає, що наведена позиція повністю суперечить законодавчим вимогам у сфері захисту прав споживачів, встановленим ст.6,7,8,17,20,21 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких вимоги споживача, встановлені частиною першою статті 8 вказаного Закону, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача (ч.3 ст.8 Закону), а продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги (ч.5 ст.8 Закону).
Щодо твердження позивача про не дотримання вимог порядку оформлення акта і протоколу про адміністративне правопорушення фахівцями Інспекції, то ці твердження спростовуються самим актом і протоколом, в яких чітко, у відповідності до вимог чинного законодавства, з посиланням на відповідні статті виписані встановлені порушення.
Так, п.1.4 Розділу І Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №310 від 07.03.2012р. (далі Порядок №310), передбачено, що позапланові перевірки суб'єктів господарювання проводяться посадовими особами, зокрема, у разі звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позапланова перевірка у цьому разі здійснюється за наявності згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції України (додаток 1 до Порядку №310).
Відповідно до п.2.6 Розділу ІІ Порядку №310 перевірки проводяться посадовими особами на підставі наказу відповідного органу з питань захисту прав споживачів, який повинен містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого здійснюватиметься захід, та предмет перевірки.
Згідно з п.1.8 Порядку №310 на підставі наказу, зазначеного в пункті 2.6 розділу ІІ цього Порядку, оформляється направлення на проведення перевірки (додаток 2 до Порядку №310), яке підписується керівником або заступником керівника відповідного органу з питань захисту прав споживачів (із зазначенням його прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується гербовою печаткою.
Пунктами 3.1-3.2 Розділу ІІІ Порядку №310 встановлено, що за результатами проведеної перевірки посадовими особами в разі виявлення порушень вимог законодавства складається акт, який повинен містити такі відомості: дату складання акта; тип перевірки (планова або позапланова); предмет перевірки; найменування органу з питань захисту прав споживачів, а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка провела перевірку; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких проводилася перевірка. Під час опису виявлених порушень вимог законодавства повинні бути зазначені нормативно-правові акти чи нормативні документи, вимоги яких порушені, їх повне найменування та реєстраційний номер.
Згідно з п.3.3 Порядку №310 акт складається у двох примірниках: перший залишається в органі, який провів перевірку; другий передається під підпис суб'єкту господарювання, діяльність якого перевірялася.
Відповідно до п.3.6, п.3.8-3.10 Порядку №310 на підставі акта, який складено за результатами проведення перевірки, під час якої виявлено порушення вимог законодавства, посадовою особою, яка проводила перевірку, дається керівнику суб'єкта господарювання припис про усунення порушень. Припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи до суб'єкта господарювання щодо усунення порушень законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій до суб'єкта господарювання. Заходи в приписі керівнику суб'єкта господарювання, спрямовані на забезпечення суб'єктом господарювання належних умов своєї діяльності відповідно до вимог нормативно-правових актів і документів, повинні бути сформульовані конкретно і в стислій формі. Терміни виконання припису визначаються в кожному конкретному випадку, виходячи з реальних можливостей суб'єкта господарювання, умов його діяльності та кількості і характеру порушень. Два примірники акта в останній день перевірки підписують посадові особи, які проводили перевірку, та суб'єкт господарювання або уповноважена ним особа. Поряд з підписом осіб зазначаються їх прізвища та ініціали. Представник суб'єкта господарювання (керівник, особа, яка його заміщає, а в разі їх відсутності - особа, яка реалізує продукцію) має право під час підписання акта письмово надати свої пояснення, зауваження або заперечення до акта, які є його невід'ємною частиною. У разі відмови підписати акт посадова особа територіального органу, яка проводила перевірку, робить запис в акті про те, що зазначена особа ознайомлена із змістом акта і від його підпису відмовилася. У разі відмови представника суб'єкта господарювання від підпису, що підтверджує отримання акта для вручення керівникові суб'єкта господарювання, його копія протягом трьох робочих днів після реєстрації надсилається поштою з повідомленням про вручення за місцезнаходженням суб'єкта, діяльність якого перевірялася.
Згідно зі ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема, давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів. Порядок проведення таких перевірок визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Отже, припис органу державного нагляду (контролю), до яких відноситься і відповідач, є обов'язковим до виконання, а отже породжує для суб'єкта господарювання певні обов'язки, а тому є правовим актом індивідуальної дії, незалежно від того чи викладений останній як самостійний документ, чи у окремому розділі акта перевірки, і може бути предметом спору у адміністративному суді, незалежно від оскарження самого акта перевірки.
Таким чином, суд не погоджується з твердженнями відповідача відносно того, що, оскільки позивач не оскаржує акт перевірки, як документ, в якому зафіксовані виявлені порушення, то і припис, який є складовою акта - є правомірним.
Разом з тим, оскільки судом встановлено правомірність виданого відповідачем припису у звязку із підтвердженням в ході судового розгляду порушення позивачем приписів законодавства про захист прав споживачів, такий припис є законодавчо обґрунтованим та скасуванню не підлягає.
Також суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови відповідача від 22.12.2015р. №6 про накладення на позивача стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на наступне.
Відповідно до абз.1 п.4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1177 від 17.08.2002р. (далі Положення №1177) роішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» та згідно абз.2 п.2 Положення №1177 у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Щодо доводів позивача про те, що постанова про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» прийнята з порушенням порядку її винесення, оскільки відповідачем в порушення п.4.3. Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012р. за №310 (далі Порядок №310), не була призначена повторна перевірка, а одразу прийнята постанова про накладення стягнень, передбачених статтею 23 закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що на виконання припису позивачем до Інспекції надано письмове підтвердження його виконання - лист від 18.12.2015р. №000356/12-00/15, в якому зазначено, що 13.12.2015р. споживачу ОСОБА_4 задоволено вимогу на проведення гарантійного ремонту та прийнято від нього товар, який підлягав гарантійному ремонту. На підтвердження виконання припису позивачем до Інспекції представлено акт прийому - передачі товару від 13.12.2015р.
Таким чином, позивач фактично визнав наявність порушень прав споживача, необхідність виконання припису, прийняв товар від споживача для організації проведення гарантійного ремонту, про що повідомив Інспекцію.
Такі дії позивача, дали підстави керівнику Інспекції скористатись п.4.3 Порядку№310 для прийняття рішення щодо відсутності необхідності у проведенні повторної перевірки.
При цьому, Порядком №310 чітко визначені підстави для прийняття рішення керівником установи про необхідність проведення повторної перевірки суб'єкта господарювання з врахуванням повноважень і обставин. У даному випадку вони відсутні.
Крім того, факт відмови споживачу у його праві, встановленому ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», вже було зафіксовано перевіркою, а тому необхідності у проведенні повторної перевірки з даного питання не було, так як відповідальність господарюючого суб'єкта за порушення законодавства про захист прав споживачів вже наступила і не застосовувати встановлені 23 статтею Закону України «Про захист прав споживачів» санкції не було підстав.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У звязку із тим, що у задоволенні позову відмовлено, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7