Справа № 804/1308/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2016 рокусправа № 804/1308/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 р. у справі № 804/1308/16

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ Дельта Банк ОСОБА_3 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа Акціонерне товариство Дельта Банк

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

"04" березня 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ Дельта Банк ОСОБА_3 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Акціонерне товариство Дельта Банк в якому просив

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» щодо не включення позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 включити позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за вкладами в АТ «Дельта Банк» згідно: договору №005-03616-250215 від 25.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в розмірі 60345,81 грн., договору №012-03727-260215 від 26.02.2015р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в розмірі 119242,60 грн. та договору №008-03727-260215 від 26.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США у розмірі 24037,91 грн.;

- зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 надати Фонду інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» згідно: договору №005-03616-250215 від 25.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в розмірі 60345,81 грн., договору №012-03727-260215 від 26.02.2015р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в розмірі 119242,60 грн. та договору №008-03727-260215 від 26.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США у розмірі 24037,91 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування позивачу коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» згідно: договору №005-03616-250215 від 25.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в розмірі 60345,81 грн., договору №012-03727-260215 від 26.02.2015р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у євро в розмірі 119242,60 грн. та договору №008-03727-260215 від 26.02.2015 р. банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США у розмірі 24037,91 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованою та такою, що суперечить нормам діючого в Україні законодавства та порушує права позивача як вкладника.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 р. у справі № 804/1308/16 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ Дельта Банк ОСОБА_3 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Акціонерне товариство Дельта Банк про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Судом встановлено, що позивач є вкладником ПАТ «Дельта Банк». Після оголошення банку неплатоспроможним, позивач звертався до банку з вимогою отримати кошти з депозиту. Відповідачем-1 у виплаті коштів відмовлено з підстав відсутності позивача у Загальному Реєстрі вкладників та визнання нікчемним укладеної позивачем з банком угоди. Крім того, судом встановлено, що кошти на рахунок позивача внесено третьою особою, що є порушенням правил банківського обслуговування. До того ж кошти перераховані і період дії постанови Нацбанку, якою запроваджено обмеження в діяльності ПАТ «Дельта банк» та заборонено проведення операцій за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб. На підставі аналізу норм чинного законодавства, а також враховуючи встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що правочин депозитного вкладу укладений банком та фізичною особою правомірно визнано нікчемним. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог суд не знайшов.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 р. у справі № 804/1308/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги повторюють правове обґрунтування заявлених вимог адміністративного позову. Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не в повному обсягу встановлено обставини по справі та не досліджено, що Правила банківського обслуговування не містить абсолютної заборони на внесення коштів третіми особами, що діючи у відповідності до умов договорів дарування, сторони погодили такий спосіб передачі та отримання в дар грошових коштів, як зарахування суми цих коштів на депозитний рахунок позивача, відкритий ним у ПАТ «Дельта Банк» і на сьогоднішній день зазначені договори дарування не оскаржені в судовому порядку та відсутні будь-які судові рішення щодо визнання цих правочинів недійсними, а тому виконання сторонами договірних зобов'язань відбувалось у повній відповідності до умов цих Договорів та норм чинного законодавства України. Окрім того, скаржник вказує на те, що положення Закону України «Про банки та банківську діяльність» і постанови НБУ від 30.10.2014 № 692/БТ не встановлюють заборони банку, після визнання його проблемним, укладати депозитні договори з фізичними особами, а встановлені судом першої інстанції порушення можуть свідчити лише про недійсність угоди, а не про її нікчемність, тому судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не зявились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, незявлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, 25.02.2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США №005-03616-250215. Відповідно до платіжного доручення №46452208 від 25.02.2015 р. ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок (р/р 3035) у АТ «Дельта Банк», а саме ОСОБА_2 перераховано кошти в розмірі 1999 дол. США.

26.02.2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір №008-03727-260215 банківського вкладу «Зростаючий» в іноземній валюті, строком до 12.03.2015 року та укладено Додаткову угоду до даного договору. Відповідно до платіжного доручення №46520608 від 26.02.2015 року ОСОБА_5 на розрахунковий рахунок (р/р 8067) у АТ «Дельта Банк», а саме ОСОБА_2 перераховано кошти в розмірі 895 дол. США.

26.02.2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір №012-03727-260215 банківського вкладу «Зростаючий» в іноземній валюті, строком до 12.03.2015 року та укладено Додаткову угоду до даного договору. Відповідно до платіжного доручення №46532299 від 26.02.2015 року ОСОБА_6 на розрахунковий рахунок (р/р 8837) у АТ «Дельта Банк», а саме ОСОБА_2 перераховано кошти в розмірі 3950 дол. США.

30.10.2014 року Національним банком України винесено Постанову № 692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», якою, крім іншого, заборонено проведення будь-яких операцій за чинними договорами, в результаті яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51 запроваджена строком з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року тимчасова адміністрація та призначена уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

В подальшому строки здійснення тимчасової адміністрації продовжено до 02.10.2015 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийняте рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочата процедура ліквідації AT «Дельта Банк» та призначена уповноважена особа Фонду - ОСОБА_3, строком на 2 роки з 05.10.2015 року до 04.10.2017 року включно.

Листами Тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» № 8821/3125 від 23.09.2015р., № 8821/2085 від 23.09.2015р., № 8821/1333 від 23.09.2015р. позивач повідомлений про нікчемність Договорів банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» у доларах США № 005-03616-250215 від 25.02.2015р.; №008-03727-260215 від 26.02.2015 р.; №012-03727-260215 від 26.02.2015р..

Перевірка означених договорів банківського вкладу (депозиту) здійснювалася на виконання Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 408 від 29.05.2015 та на виконання рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 174/15 від 27.07.2015 року.

Перевірці підлягали договори (правочини) за вкладними операціями, передані на розгляд Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб ПАТ «Дельта Банк», відповідно до протоколу від 14.09.2015 року.

За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами-клієнтами ОСОБА_7. Комісія дійшла до висновку, що умови договорів банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» №005-03616-250215 від 25.02.2015р.; №008-03727-260215 від 26.02.2015 р.; №012-03727-260215 від 26.02.2015р., укладені між ОСОБА_7 та фізичною особою після 16 січня 2015 року включно, за яким здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами ОСОБА_7, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі Договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб». Комісія вирішила затвердити результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Наказом Тимчасової адміністрації № 813 від 16.09.2015 р. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями», до позивача застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказане стало підставою для висновку про необхідність застосування наслідків нікчемності вказаних договорів згідно повідомлення про нікчемність правочину № 8821/3125 від 23.09.2015р., № 8821/2085 від 23.09.2015р., № 8821/1333 від 23.09.2015р. згідно з п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Про вказані обставини представником АТ «Дельта Банк» повідомлено позивача ОСОБА_8 №05-3099779 від 06.11.2015 р., наявним в матеріалах справи.

Оскаржуючи дії відповідачів, позивач у даній справі виходив з того, що дії уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним укладеного з ПАТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу та не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування за вкладами, та дії Фонду щодо не включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є протиправними, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб'єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За правилами ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-ХІІ передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Відповідно до ст.77 вказаного Закону України «Про банки і банківську діяльність», якою врегульовано питання відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, банк може бути ліквідований:

1) за рішенням власників банку;

2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.

Порядок відкликання банківської ліцензії у банку, що ліквідується за ініціативою власників, визначається нормативно-правовими актами Національного банку України.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За визначенням в ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду (ч.2 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч.1 ст.4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Одночасно відповідно до ст.35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників). Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

При цьому вказаний Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», врегульовуючи процедуру ліквідації банку, наділяє Фонд та уповноважену особу Фонду певними повноваженнями під час здійснення ліквідації банку.

Зокрема, відповідно до ст.48 цього Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:

1) здійснює повноваження органів управління банку;

2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб;

5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх;

7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов'язковому зберіганню;

8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

9) здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком).

Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку.

Отже, враховуючи наведені норми в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що у спірних правовідносинах Фонд як ліквідатор банку ПАТ «Дельта Банк» та уповноважена особа Фонду не виконує владних управлінських функцій.

З огляду на викладене, а також враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що на даний спір, який виник на стадії ліквідації (банкрутства) банку ПАТ «Дельта Банк», не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

За таких обставин, даний спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з постановою Верховного Суду України від 15.06.2016 року у справі №826/20410/14, яка відповідно до ст.244-2 КАС України враховується апеляційним судом при застосуванні таких норм права.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись вимогами ч.1 ст.203 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст.ст.155 і 157 цього Кодексу.

Зважаючи на той факт, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення спору, постанову суду першої інстанції слід скасувати, провадження в адміністративній справі закрити.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 203, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 р. у справі № 804/1308/16 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 р. у справі № 804/1308/16 - скасувати.

Провадження в адміністративній справі закрити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко