Справа № 815/5273/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5273/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.

секретаря Дубінєвич М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась з позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 20.07.2016 року №22416-13 на суму 25000,00 гривень. Позивач вважає, що йому неправомірно було нараховане грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.01.2016 набрав чинності Закон України від 24.12.2015 № 909-VI1I «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», зокрема з 01.01.2016 набрали чинності зміни до ст. 267 Кодексу «Транспортний податок». Із набранням чинності вказаних змін до ПК України 01.01.2016 року платниками транспортного податку є власники транспортних засобів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Позивач зазначив, що транспортний податок є місцевим податком, особливість яких полягає у тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України. Безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, і транспортного податку) віднесено нормами ПК України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень. При цьому відповідно до ст. 12 ПКУ рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно зі ст.3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Тобто, 2016 рік є плановим періодом, в той час як 2017 рік - бюджетним.

Позивач стверджує, що виходячи із вище викладених норм, нові податки практично не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймні у 2016 році, адже місцеві ради не приймали, не могли прийняти та офіційно оприлюднити до 15 липня 2015 року рішення про встановлення таких податків і зборів, оскільки зміни до ПК України у частині встановлення транспортного податку набрали законної сили тільки 01 січня 2016 року.

Принцип стабільності регулюється пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу, згідно з яким, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Позивач вважає, що вищевикладені норми свідчать про те, що застосування контролюючим органом норм ст. 267 ПКу з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2016 році.

Вищенаведена позиція також узгоджується із судовою практикою Вищого адміністративного суду України, викладеною у його постанові від 30 серпня 2016 року у справі №К/800/8077/16.Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.01.2011 року у справі "Щокін проти України" та від 07.10.2011 року у справі "Серков проти України" висловлена позиція про необхідність застосування національного законодавства у разі допущення можливості його неоднозначного тлумачення у найсприятливіший для заявника спосіб.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також зазначив, що принцип стабільності податкового законодавства має на мети також можливість фізичним особам враховувати у своєму житті встановлені державою податки. Позивач придбав транспортний засіб з об'ємом двигуна до 3000куб см, оскільки на вказані автомобілі не був встановлений транспортний податок. Зміна такого елементу податку як його об'єкт може застосовуватися відповідно до вказаного принципу та інших нормативних актів лише у 2017 бюджетному році.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вважав рішення ДПІ правомірним та просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиці зазначив, що Законом України були внесені зміни в ПКУ, та відповідно внесені зміни в рішення Одеської міської ради від 01.01.15 року № 6257-VI щодо транспортного податку.

Розрахунок об'єкта оподаткування позивача здійснений автоматично в електроному виді, на підставі цих даних ДПІ приймає рішення. У разі незгоди з вартістю автомобіля фізична особа може звернутись до ДПІ для звірки. Позивач не звертався в ДПІ.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані ними докази у їх сукупності, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, 2015 року випуску, об'ємом двигуна 2967куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.12). Дата першої реєстрації 13.02.2015 року, дата реєстрації на ім'я позивача 23.04.2015 року.

ДПІ прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №22416-13 від 20.07.2016 року, яким визначило позивачу суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000,00грн. (а.с.11).

Суд вважає, що вищезазначене податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому суд виходить з наступного.

Транспортний податок, визначення його платників та об'єкту оподаткування був введений змінами в ПКУ Законом України від 28.12.2014 року, якій набрав чинності відповідно до п.1 розділу ІІ Прикінцеві положення з 01.01.2015 року.

Статтею ст.8 ПК України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.п.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПКУ до місцевих податків належить податок на майно.

Пунктом 12.3 ст.12 ПКУ встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів приймають сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Згідно з п.п.12.3.1-12.3.3 п.12.3 ст.12 ПКУ встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні ст.7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПКУ рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Рішенням Одеської міської ради від 21 січня 2015 року №5257-VI "Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку" вказаний податок встановлено та визначено ставку податку з розрахунку на календарний рік 25000,00 гривень за кожний легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Згідно ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

З урахуванням оприлюднення рішення Одеської міської ради №5257-VI про введення (встановлення) транспортного податку 21.01.2015 року, нараховуватися він може платникам цього податку лише в 2016 бюджетному році.

Враховуючи викладене суд вважає необґрунтованим твердження позивача, що внесення змін до ПКУ, які набрали чинність з 01.01.2016 року, щодо транспортного податку, який був введений з 01.01.2015 року, тягне за собою у цілому неможливість нарахування транспортного податку його платникам у 2016 році.

Податковим кодексом України встановлений принцип стабільності податкового законодавства ( п.п. 4.1.9. п. 4.1. ст. 4), відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки; податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Відповідно до ст.7 ПКУ елементом податку є, зокрема, об'єкт оподаткування.

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України в редакції, що діяла до 01.01.2016 року, об'єктом оподаткування були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мали об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Дана норма змінена Законом України від 24.12.2015 № 909-VI1I, якій набрав чинність з 01.01.2016 року, та відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПКУ у новій редакції об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідні зміни були внесені в рішення Одеської міської ради «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» від 21.01.2015 року (рішенням ОМР від 03.02.2016 року №257- VI1).

Суд вважає, що з урахуванням принципу стабільності податкового законодавства, встановленого ПКУ, транспортний податок у 2016 році повинні платити лише фізичні особи, які були та є платниками вказаного податку, оскільки внесені зміни щодо об'єкту оподаткування, як елементу податку відповідно до ст.7 ПКУ, можуть застосовуватися лише у 2017 бюджетному році.

Що стосується позивача - ОСОБА_1, то суд вважає, що їй у 2016 році ДПІ не мало законних правових підстав для нарахування транспортного податку, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 їй на праві власності належить автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі TOUAREG, 2015 року випуску, об'ємом двигуна 2967куб. см., тобто відповідно до пп. 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України в редакції, що діяла до 01.01.2016 року, її автомобіль не був об'єктом оподаткування (об'єктом оподаткування були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мали об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.), та відповідно фізична особа ОСОБА_1 не була платником транспортного податку и не повинна була ним бути у майбутньому у разі не внесення змін в ПКУ щодо об'єкту оподаткування транспортним податком. Але у зв'язку з внесенням змін, які напрали чинності лише з 01.01.2016 року, об'єкт оподаткування не став залежати від об'єму циліндрів двигуна, критеріями визначення платників податків визначені рік випуску та середньоринкова вартість.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також встановлений Податковим кодексом України принципі стабільності податкового законодавства, суд дійшов до висновку, що позивачу при наявності вказаних нових умов щодо об'єкту оподаткування нараховувати транспортний податок контролюючий орган має право лише у новому бюджетному році - тобто у 2017 році.

Згідно з ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Судові витрати у сумі 551,20грн. підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 20.07.2016 року №2241-13 на суму 25000,0 гривень за платежем транспортний податок з фізичних осіб.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Малиновському районі міста Одеси ГУ ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551,21грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

.