Справа № 185/6148/16-а
Суддя: Бабій С. О.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/6148/16-а
Провадження № 2-а/185/449/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

11 листопада 2016 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської областіБабій С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження, відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати дії Управління праці і соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо відмови у наданні державної соціальної допомоги одинокій матері з 01 січня 2016 року неправомірними та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити державну соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» одинокій матері на дитину, починаючи з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач народила дитину - сина ОСОБА_2, у шлюбі не перебуває та є одинокою матір'ю. В свідоцтві про народження дитини запис про батька зроблено зі слів позивача. З 01 травня 2012 року позивач перебувала в Управлінні праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області на обліку як одинока мати та до кінця грудня 2015 року отримувала державну соціальну допомогу на дитину одинокій матері. В січні 2016 року позивач звернулась до відповідача щодо призначення державної допомоги як одинокій матері за новим законодавством, на що у травні 2016 року отримала рішення відповідача про відмову у призначенні допомоги на дитину одинокій матері з 01 січня 2016 року та копію акта про обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, із яких вбачається, що йому було відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги з 01 січня 2016 року у зв'язку з тим, що позивач перешкоджав обстеженню його матеріально-побутових умов проживання, не впускаючи відповідача до будинку. Це не відповідає дійсності, як і те, що за даною адресою проживають позивач з дитиною та чоловіком. Позивач винаймає кімнату у власника будинку ОСОБА_3, який також проживає в цьому будинку і не є батьком дитини позивача, із даною особою позивач у шлюбі не перебуває, спільні господарство та бюджет відсутній, що зумовило звернення до суду. Також вказує, що з липня 2015 року по грудень 2015 року позивач не мав іншого доходу окрім державної соціальної допомоги на дитину одинокій матері, неотримана мною сума допомоги на дитину з січня 2016 року по червень 2016 року складає 7002 грн.

Від відповідача до суду не було подано заперечення відповідача на позовну заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач народила дитину - сина ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації народжень 25 квітня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 404. Із витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 05.05.2016 р. вбачається, що у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 запис про батька зроблено зі слів матері.

Відповідачем було надіслано позивачу повідомлення про відмову у наданні державної допомоги сім'ям з дітьми з огляду на відсутність права на допомогу одиноким матерям, із зазначенням про відмову з 01.01.16 р. відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї складеного державним соціальним інспектором від 12.03.16 р.

Даючи правову оцінку доводам позивача, суд виходить із наступного.

У відповідності до ст. 18 - 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Згідно ст. 18 - 2 цього ж Закону допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 18 - 4 Закону України « Про державну допомогу сім'ям з дітьми» виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18 - річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; смерті дитини; смерті отримувача допомоги.

Відповідно до абзацу 4 пункту 33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, право на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має. При реєстрації цією жінкою шлюбу з особою, яка є батьком її дітей, допомога на дітей, народжених від цієї особи, не призначається.

Згідно ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідачем суду не було надано доказів про те, що позивач із якою-небудь особою веде спільне господарство, разом проживає і виховує ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року року народження, має із такою особою спільний бюджет, несе спільні витрати на утримання житла, харчування, придбання необхідних для побуту речей та майна, тощо.

Пунктом 35 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, визначено перелік документів, які подаються заявником до органу соціального захисту населення для призначення допомоги на дітей одиноким матерям.

Відповідно до абз.16 пункту 36 вищевказаного Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми виплата допомоги припиняється або зупиняється на підставі поданих обґрунтованих пропозицій органу опіки та піклування за поданням центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді до органу соціального захисту населення з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Згідно з абз. 3 п. 33 вищесказаної Постанови, якщо одинока матір, одинокий усиновлювач, мати (батько) у разі смерті одного з батьків зареєстрували шлюб, за ними зберігається право на отримання допомоги на дітей, які народилися чи були усиновлені до шлюбу, якщо такі діти не були усиновлені чоловіком (дружиною). Тобто підставою для припинення виплати такої допомоги є усиновлення дитини чоловіком.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із вищевикладених мотивів відмова у наданні позивачу допомоги як одинокій матері є протиправною. При вирішенні позовних вимог суд виходить із визначених ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства повноважень суду при вирішенні справи, у зв'язку з чим дії відповідача щодо припинення виплати допомоги слід визнати протиправними. Так як інші підстави, окрім зазначених позивачем, для непризначення позивачу допомоги відсутні, спору з приводу наявності передбаченого нормативно - правовими актами переліку документів немає, суд вважає, що слід зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу державну соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» одинокій матері на дитину, починаючи з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 17, 71, 150-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Управління праці і соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 державної соціальної допомоги одинокій матері з 01 січня 2016 року неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради Дніпропетровської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» одинокій матері на дитину, починаючи з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року з урахуванням прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду, прийняту у скороченому провадженні, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя С. О. Бабій