Справа № 815/6391/15
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/6391/15

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.07.2015 року № ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (далі - відповідач, ДПІ у Київському районі м. Одеси) про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.07.2015 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 06.07.2015 року по 08.07.2015 року, ДПІ у Київському районі м. Одеси була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих як додаткове благо за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатом проведеної перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем вимог п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164., п.п.167.1 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2013 року - 31.12.2013 року у сумі 187 210, 98 грн., пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, про що складений акт перевірки № 1813 від 08.07.2015 року.

Перевіркою встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ОСОБА_2 отримував дохід за ознакою доходу « 157» - дохід виплачений самозайнятій особі (підпункт 165.1.36 пункту 165.1 статті 165 розділу IV, статей 177 та 178 розділу IV Кодексу), дохід за ознакою доходу « 101» - доходи у вигляді заробітної плати, (підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу), дохід за ознакою доходу « 126» додаткове благо - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

На підставі акту перевірки від 08.07.2015 року, ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.07.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 187 210,98 грн. - за основним платежем; 46 972,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з таким рішенням позивач звернувся з даним адміністративним позовом про оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення від 24.07.2015 року.

Представник ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області заявлені позовні вимоги не визнав, в задоволенні їх просив відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 24.07.2015 року № в частині нарахування податку на доходи, а саме на суму відсотків та комісій, розмір яких складає 959 735, 66 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ДПІ у Київському районі м. Одеси звернулось з апеляційною скаргою. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що у період з 06.07.2015 року по 08.07.2015 року, Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих як додаткове благо щодо за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатом проведеної перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем вимог п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164., п.п.167.1 ст.167, п.п.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2013 року - 31.12.2013 року у сумі 187 210, 98 грн., пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI - неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, про що складений акт перевірки № 1813 від 08.07.2015 року.

Перевіркою встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ОСОБА_2 отримував дохід за ознакою доходу « 157» - дохід виплачений самозайнятій особі (підпункт 165.1.36 пункту 165.1 статті 165 розділу IV, статей 177 та 178 розділу IV Кодексу), дохід за ознакою доходу « 101» - доходи у вигляді заробітної плати, (підпункт 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу), дохід за ознакою доходу « 126» - додаткове благо - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу).

На підставі акту перевірки від 08.07.2015 року, ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.07.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 187 210, 98 грн. - за основним платежем; 46 972, 75грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

21.08.2007 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії №660/116-514, згідно якого кредитор зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання Кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 14,5% (чотирнадцять цілих п'ять десятих) процентів річних в межах максимального ліміту заборгованості відповідно до графіку, що міститься в Додатку 1 до цього Договору, який є невід'ємною складовою частиною цього Договору, та кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом 20 серпня 2012 року на, на умовах, визначених цим Договором.

05.06.2006 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №2006/13-2.06/585, згідно якого кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, зі сплатою 12 (дванадцять) процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з липня 2006 року по травень 2013 року щомісячно рівними частками по 1190 (одна тисяча сто дев'яносто) доларів США; у квітні 2013 року - 1230 (одна тисяча двісті тридцять) доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 04 червня 2013 року, на умовах, визначених цим Договором.

17 квітня 2007 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту №2007/13-2.06/245, згідно якого кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25 645 (двадцять п'ять тисяч шістсот сорок п'ять) доларів США, зі сплатою 12,5 (дванадцять цілих п'ять десятих) процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з травня 2007 року по березень 2014 року щомісячно рівними частками по 305 (триста п'ять) доларів США; у квітні 2014 року - 330 (триста тридцять) доларів США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 16 квітня 2014 року, на умовах, визначених цим Договором.

Згідно повідомлення ПАТ «Укрсоцбанк» від 02 грудня 2013 року за №19.3-08/96-15216, отриманого ОСОБА_2 10.12.2013 року, повідомлено, що 25.11.2013 року Банком здійснено анулювання заборгованості за Договором кредиту № 2006/113-2.06/585 від 05.06.2006 року (що включає заборгованість по нарахованим процентам) в сумі 336 964,58. Також повідомлено ОСОБА_2, що згідно пп.164.2.17 «д», 164.2.7 Податкового кодексу йому необхідно відобразити вищевказану суму у річній податковій декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи фізичних осіб.

Повідомленням ПАТ «Укрсоцбанк» від 02 грудня 2013 року за №19.3-08/96-15218, отриманого ОСОБА_2 10.12.2013 року, повідомлено що 25.11.2013 року Банком здійснено анулювання заборгованості за Договором кредиту № 2007/113-2.06/245 від 17.04.2007 року (що включає заборгованість по нарахованим процентам) в сумі 16 291, 73 (шістнадцять тисяч двісті дев'яносто одна гривня 73 копійки). Та повідомлено ОСОБА_2, що згідно пп.164.2.17 «д», 164.2.7 Податкового кодексу, грн., йому (позивачу ) необхідно відобразити вищевказану суму в річній податковій декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи фізичних осіб.

Повідомленням ПАТ «Укрсоцбанк» від 02 грудня 2013 року за №19.3-08/96-15217, отриманого ОСОБА_2 10.12.2013 року, повідомлено що 25.11.2013 року Банком здійснено анулювання заборгованості за Договором кредиту № 660/116-514 від 21.08.2007 року (що включає заборгованість по основній сумі кредиту та по нарахованим процентам, комісіям) в сумі 757 902, 42 (сімсот п'ятдесят сім тисяч дев'ятсот дві гривні 42 копійки). Та повідомлено ОСОБА_2, що згідно пп.164.2.17 „д", 164.2.7 Податкового кодексу, грн., йому (позивачу ) необхідно відобразити вищевказану суму в річній податковій декларації та самостійно сплатити суму податку на доходи фізичних осіб.

Згідно п.п. 49.18.4. п.49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Як встановлено судом, позивачем не було подано податковому органу річну декларацію, чим порушено вимоги п.п. 49.18.4. п.49.18 ст. 49 ПК України.

Відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, обов'язок для сплати фізичною особою податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага, згідно абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, виникає за наступних обов'язкових умов: повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу (що було виконано банком); включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).

Кредитором, а саме ПАТ «Укрсоцбанк», борг був анульований за його самостійним рішенням, відповідно до повідомлень.

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Судом першої інстанції вірно визначено, що за договором №660/116-514 від 21.08.2007 року строк позовної давності закінчується 20 серпня 2015 року оскільки кінцевий термін повернення заборгованості за Кредитом 20 серпня 2012 року; за договором №2006/13-2.06/585 від 05.06.2006 року строк позовної давності закінчується 04 червня 2016 року оскільки кінцевий терміном повернення заборгованості за Кредитом 04 червня 2013 року; за договором №2007/13-2.06/245 від 17.04.2007 року строк позовної давності закінчується 16 квітня 2017 року оскільки кінцевий термін повернення заборгованості за Кредитом 16 квітня 2014 року.

Крім того, відповідно до пп.165.1.55 п. 165.1 ст.165 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Відповідно до довідок, наданих ПАТ «Укрсоцбанк»: по кредиту за договором №660/116-514 від 21.082007р. анульовано: 18 944,46 дол. США (еквівалент 151 423,07 грн.) боргу, 72886,29 дол. США (еквівалент 582 580,12 грн.) нарахованих відсотків за кредитом, 2990,02 дол. США (еквівалент 23 899,23 грн.) комісії; по кредиту за договором №2006/13-2.06/585 від 05.06.2006р.: 42 209,01 дол. США (еквівалент 336 964,58 грн.) нарахованих відсотків за кредитом, по кредиту за договором № 2007/13-2.06/245 від 17.04.2007р., 2038,25 дол. США (еквівалент 16 291,73 грн.) нарахованих відсотків за кредитом.

Таким чином, загальна сума відсотків та комісій складає 959 735,66 грн., яка не повинна включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку з урахуванням вимог пп.165.1.55 п. 165.1 ст.165 Податкового кодексу України, оскільки строк позовної давності закінчився та сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощені (анульовані) ПАТ «Укрсоцбанк» за його самостійним рішенням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковим органом правомірно встановлено порушення, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік та несплата податку на доходи з фізичних осіб, однак, оскільки суд не може робити перерахунок податкового повідомлення рішення самостійно, оскільки це дискреційні повноваження відповідача то позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення рішення № від 24.07.2015 року про нарахування податку на доходи, а саме на суми відсотків та комісій у розмірі 959 735, 66 грн., підлягають задоволенню, так як до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи як сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 10.11.2016 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян