Справа № 727/8512/16-а
Суддя: Смотрицький В. Г.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/8512/16-а
Провадження № 2-а/727/272/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Чернівці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач завернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 15 жовтня 2016 року відповідач інспектор роти № 4 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2 виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за нібито порушення ним вимог п.8.4 Правил дорожнього руху України у вигляді недотримання вимог знаку 3.34 «зупинку заборонено» за ст. 122 ч.1 КУпАП і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вважав дії відповідача і постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконними і просив скасувати постанову.

Суб'єктом правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП є «…особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення…». Тобто, відповідальність за зупинку під знаком «зупинку заборонено» повинна нести особа, яка здійснила таку зупинку.

Він неодноразово пояснював поліцейським, в тому числі і працівнику поліції ОСОБА_2 про те, що він свій автомобіль марки «Тойота Кемрі», д.н.з. НОМЕР_1, під знаком «зупинку заборонено» не ставив. Зупинку під вказаним знаком здійснила інша особа, член його родини, свідчити проти якої він відмовився на підставі ст.63 Конституції України. Він лише прийшов забрати автомобіль з даного місця, оскільки як йому повідомив його родич, автомобіль має несправності, а саме: не вмикається двигун автомобіля. Коли він сів за кермо та завів автомобіль, позаду його автомобіля з'явився автомобіль патрульної поліції з включеними проблисковими маячками синього кольору.

Під час спілкування з інспектором Габором П.П. він пояснив всі вищенаведені обставини, однак останній упереджено поставився до його пояснень.

Пояснення свідка ОСОБА_3 інспектор також до уваги не взяв, а покази свідка ОСОБА_4 підтверджують тільки факт знаходження автомобіля під знаком «зупинку заборонено» під час спілкування з представниками поліції.

На його прохання ознайомитись з доказами, інспектор Габор П.П. не зміг показати відео правопорушення, оскільки у нього не працювала відеокамера на режим відтворення відеозапису.

На момент розгляду адміністративної справи за ст.122 КУпАП відносно нього, інспектор Габор П.П. мав наступні докази: його пояснення, пояснення свідка ОСОБА_3, пояснення свідка ОСОБА_4 Оскільки відео з нагрудних камер поліцейських не відтворювалось, тому на момент розгляду справи доказом слугували не може.

Вважав, що інспектор Габор П.П. упереджено поставився до наявних доказів та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставно, оскільки він суб'єктом даного правопорушення не являється.

А тому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2 від 15.10.2016 року серія АР №086964 та стягнути солідарно з відповідачів на його користь понесені судові витрати по справі.

Позивач та його представники в судовому засіданні позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав викладені в запереченнях обставини, просив в задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що позивач не надав суду доказів того, що він дійсно не керував транспортним засобом, що автомобіль був несправний та в нього не вмикався двигун, що технічний стан автомобіля не дозволяв здійснити зупинку транспортного засобу без порушення Правил дорожнього руху України, а також не надав доказів того, що позивач працює майстром по ремонту автомобілів і зміг відразу починити вказаний транспортний засіб.

Заслухавши пояснення позивача, його представників, представника відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з наступним.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Судом в судовому засіданні встановлено, що постановою серії АР № 086964 від 15 жовтня 2016 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн. за те, що він 15 жовтня 2016 року о 20.00 год. в м. Чернівці по вулиці П.Целана здійснив стоянку в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено», чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Жодних обставин з приводу не вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП в позовній заяві не зазначено, відповідно суд позбавлений можливості їх перевірити.

Враховуючи, що позивачем порушено вимоги Правил дорожнього руху, відповідач інспектор роти №4 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2 правомірно притягнув його до відповідальності.

Справи про порушення правил дорожнього руху розглядаються органами Національної поліції (ст. 222 КУпАП). У переліку, який міститься в статті, передбачено і частину першу, другу і третю ст. 122 КУпАП.

Таким чином, справи щодо порушення вимог дорожніх знаків розглядаються органами Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В позовній заяві позивач звертає увагу на те, що зупинку в дії забороненого знаку здійснив не він, а його близький родич, оскільки автомобіль мав несправності, а саме: не вмикався двигун, при цьому відповідно до ст.63 Конституції України відмовляється надавати свідчення про те, хто це був, а також посилається на те, що суб'єктом правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП є «…особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення…», тобто, відповідальність за зупинку під знаком «зупинку заборонено» повинна нести особа, яка здійснила таку зупинку.

Однак, відповідно до ч.1 ст.71 КАС України позивач не довів обставини та не надав суду жодних доказів, які б свідчили про те, що автомобіль здійснив зупинку під керуванням іншого водія, а не його, що в автомобілі не вмикався двигун, що технічний стан автомобіля не дозволив здійснити зупинку транспортного засобу без порушення Правил дорожнього руху України. Крім того позивач не пояснив в судовому засіданні чому він не бажає згідно з ст. 63 Конституції України повідомити яка саме особа з його рідних залишила автомобіль з порушенням Правил дорожнього руху України враховуючи те, що цій особі не загрожувала значна відповідальність, а тільки адміністративний штраф в сумі 255 грн.

До того ж, як видно з перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, позивач знаходився в автомобілі, в якому працює двигун. Тобто, на момент виявлення правопорушення за кермом автомобіля знаходився позивач і двигун автомобіля в цей час працював.

Покази свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні не підтвердили той факт, що автомобіль з порушенням правил дорожнього руху залишила інша особа, а не позивач оскільки він не бачив яким саме чином ОСОБА_1 добрався до місця зустрічі з ним.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані норми є чинними на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи.

Відповідно до ст. 252 КпАП України посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, розглядаючи справу відповідач інспектор роти №4 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2 з'ясував всі обставини, які підлягають з'ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно - правовими актами.

Враховуючи вищенаведене винесена постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 23, 122, 247, 251, 258, 268 КпАП України, ст.ст. 11, 71, 86, 158 - 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Чернівці ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Чернівці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

З постановою в повному обсязі особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 16.11.2016 року.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: