Справа № 638/3632/16-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 р.Справа № 638/3632/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Калиновського В.А. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Жданюк А.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у м.Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2016р. по справі №638/3632/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Бахмацької міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "КРОК-2014"

про скасування рішення суб"єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду із адміністративним позовом до Бахмацької міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «КРОК-2014», в якому просить скасувати вимогу Бахмацької міської ради від 11.02.2016 року за вих. №03-20/214 про оформлення права оренди земельних ділянок, зазначених у вимозі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.11.2015 року позивачем на підставі договорів купівлі-продажу придбано 1/2 частини головного виробничого корпусу, розподільчий пункт (надалі-майно), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 36641,5 кв.м., а ще 1/2 вказаного нерухомого майна придбано 20.11.2015 року. Крім того, 19.11.2015 року позивач придбав 1/2 частини розподільчої станції заводу, площею 160,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.11.2015 року, а ще 1/2 вказаного нерухомого майна позивачем було придбано 20.11.2015 року. Також, 02.12.2015 року та 03.12.2015 року позивачем укладено договори купівлі-продажу вищевказаного майна з ТОВ «Крок-2014». У зв'язку з тим, що покупець за договором - ТОВ «Крок-2014» розраховуватиметься за придбане майно протягом часу, визначеного за домовленістю сторін за ОСОБА_2 залишається право власності на зазначене нерухоме майно до завершення повного розрахунку між сторонами. Крім того, 24.12.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Крок-2014» укладено договір оренди нерухомого майна (головного виробничого корпусу, розподільчого пункту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та договір оренди нерухомого (розподільча станція заводу), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Згідно п.1.7 Договорів оренди нерухомого майна від 24.12.2015 року Орендар -ТОВ «Крок- 2014» зобов'язується укласти до 01.02.2016 року із Бахмацькою міською радою Черніговської області договори оренди земельних ділянок, на яких розташовані приміщення та сплачувати орендну плату за землю на умовах таких договорів у межах строку дії таких договорів у межах строку дії цього договору. 11.01.2016 року позивачем отримано претензію Бахмацької міської ради від 04.01.2016 року за вих.№03-20/04 щодо необхідності звернення з клопотанням до органів місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо об'єднання земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 та надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1. 21.01.2016 року позивачем до Бахмацької міської ради було направлено відповідь на претензію від 04.01.2016 року за вих.№03-20/04, в якій ОСОБА_2 посилався на укладення з ТОВ «Крок- 2014» договорів оренди нерухомого майна та зазначав, що відповідно до умов зазначених договорів обов'язок укласти договори оренди землі покладений саме на ТОВ «Крок- 2014». Проте, на адресу позивача 23.02.2016 року надійшла вимога Бахмацької міської ради від 11.02.2016 року за вих. №03-20/214, в який відповідач пропонує ОСОБА_2 до 01.03.2016 року подати до Бахмацької міської ради заяву про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об'єднання земельних ділянок розташованих за адресою: АДРЕСА_3 та надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1. Не погоджуючись із правомірністю вказаної вимоги, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2016 року про відмову в задоволенні адміністративного позову та прийняти нову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що оскільки із вимогою про надання дозволу на розробку технічної документації та отримання відповідних земельних ділянок в оренду відповідач повинен звертатися саме до ТОВ «Крок-2014», то відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про їх необґрунтованість.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач просив розглянути справу без участі уповноваженого представника.

Колегія суддів на підставі ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи, належним чином повідомлених про судовий розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 19.11.2015 року ОСОБА_2 придбано 1/2 частини головного виробничого корпусу, розподільчий пункт (надалі-майно), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 36641,5 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу з ТОВ «ВРЄМЯ 2050» від 19.11.2015 року, посвідченого приватними нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1629. Іншу частину вказаного нерухомого майна придбано позивачем 20.11.2015 року, згідно договору купівлі-продажу з ТОВ «ВРЄМЯ 2050», посвідченого приватними нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1634. Вказане нерухоме майно передано позивачу за актом приймання - передачі від 19.11.2015 року та актом приймання-передачі від 20.11.2015 року.

Крім того, 19.11.2015 року позивач придбав 1/2 частини розподільчої станції заводу, площею 160,5 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.11.2015 року з ТОВ «ВРЄМЯ 2050», посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №1626. Іншу частину вказаного нерухомого майна позивачем придбано 20.11.2015 року, згідно договору купівлі-продажу, з ТОВ «ВРЄМЯ 2050», посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстровано в реєстрі за №1637.

02.12.2015 року та 03.12.2015 року позивачем укладено договори купівлі-продажу вищевказаного майна з ТОВ «Крок-2014», відповідно до п.13 яких, право власності на майно зберігається за продавцем - позивачем по справі, до повної оплати вартості майна ТОВ «Крок-2014» та виникає у покупця після повного розрахунку між сторонами, що буде підтверджуватися відповідною заявою ОСОБА_4 чи відповідними платіжними документами.

Також, 24.12.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Крок-2014» укладено договір оренди нерухомого майна (головного виробничого корпусу, розподільчого пункту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстровано в реєстрі за №1965 та договір оренди нерухомого (розподільча станція заводу), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1966.

Згідно п.1.7 Договорів оренди нерухомого майна від 24.12.2015 року Орендар -ТОВ «Крок- 2014» зобов'язується укласти до 01.02.2016 року із Бахмацькою міською радою Черніговської області договори оренди земельних ділянок, на яких розташовані приміщення та сплачувати орендну плату за землю на умовах таких договорів у межах строку дії таких договорів у межах строку дії цього договору.

Позивач вказує, що 11.01.2016 року ним отримано претензію Бахмацької міської ради від 04.01.2016 року за вих.№03-20/04 щодо необхідності звернення з клопотанням до органів місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо об'єднання земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 та надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1.

21.01.2016 року позивачем до Бахмацької міської ради направлено відповідь на претензію від 04.01.2016 року за вих.№03-20/04, в якій ОСОБА_2 посилався на укладення з ТОВ «Крок-2014» договорів оренди нерухомого майна та зазначав, що відповідно до умов зазначених договорів обов'язок укласти договори оренди землі покладений саме на ТОВ «Крок- 2014».

23.02.2016 року на адресу позивача надійшла вимога Бахмацької міської ради від 11.02.2016 року за вих. №03-20/214, в який відповідач пропонує ОСОБА_2 до 01.03.2016 року подати до Бахмацької міської ради заяву про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об'єднання земельних ділянок розташованих за адресою: АДРЕСА_3 та надання в оренду земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із правомірністю вказаної вимоги, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога Бахмацької міської ради від 11.02.2016 року за вих. №03-20/214 про оформлення права оренди земельних ділянок є правомірною, оскільки позивач, як власник будівель, повинен оформити право користування на земельні ділянки, а потім надати ці земельні ділянки в суборенду орендарю будівель.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ч. 1 ст.3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 206 ЗК України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 125 ЗК України закріплено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, відповідно до положень частини 2 статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування -орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатам и аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно із статтею 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних положень Закону, колегія суддів дійшла висновку, що право користування земельною ділянкою переходить до нового власника житлового будинку (будівлі, споруди), розташованого на цій земельній ділянці, а не до орендаря цього житлового будинку (будівлі, споруди).

Згідно постанови Верховного суду України від 24.12.2010 року по справі № 21-59а10 вказано, що виконуючи покладені на Верховний Суд України завдання, у контексті розглядуваних правовідносин, суд виходить із того, що аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що з моменту набуття права власності на жилий будинок (будівлю або споруду) у набувача виникає право (власності чи користування) на земельну ділянку, на якій знаходиться цей об'єкт, а з ним і обов'язок сплачувати земельний податок чи орендну плату. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що регулюють випадки набуття права власності на землю чи права користування нею внаслідок придбання споруди, розміщеної на земельній ділянці, за наведених обставин, стаття 120 ЗК та стаття 377 Цивільного кодексу України (щодо відносин, які виникли після 1 січня 2004 року) .

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства та правові висновки Верховного Суду України, колегія суддів дійшла висновку, що плата за землю повинна перераховуватись виключно власником об'єкта нерухомості, розміщеної на такій земельній ділянці.

Як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час її апеляційного перегляду, право власності на головний виробничий корпус, розподільний пункт по АДРЕСА_1 та розподільну станцію заводу по АДРЕСА_4 перейде до ТОВ «КРОК-2014» лише після повного розрахунку між сторонами (згідно договору купівлі-продажу до 30 червня 2018 року) та державної реєстрації права власності на це майно.

Відповідно до ст. 796 ЦК України, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму.

У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

Якщо наймодавець не є власником земельної ділянки, вважається, що власник земельної ділянки погоджується на надання наймачеві права користування земельною ділянкою, якщо інше не встановлено договором наймодавця з власником земельної ділянки.

З огляду на приписи вищевказаної статті Кодексу, надання наймачеві будівлі права користування земельною ділянкою здійснюється наймодавцем за погодженням з власником земельної ділянки.

Таким чином, гр. ОСОБА_2 як власник будівель, у відповідності до ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 377, 796 Цивільного кодексу України повинен оформити право користування на земельні ділянки, а потім надати ці земельні ділянки в суборенду орендарю будівель.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що саме ТОВ «КРОК-2014» повинен укласти з міською радою договори оренди земельних ділянок, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваної вимоги Бахмацької міської ради від 11.02.2016 року за вих. №03-20/214 про оформлення права оренди земельних ділянок.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що в спірних відносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2016р. по справі №638/3632/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2016р. по справі №638/3632/16-а за позовом ОСОБА_2 до Бахмацької міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "КРОК-2014" про скасування рішення суб"єкта владних повноважень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Мельнікова Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений 14.11.2016 р.