Справа № 819/2209/15
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Справа № 876/10605/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_2 29.07.2015року звернувся до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" Северина Ю. П. (далі - Уповноважена особа Фонду, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК" (далі - ПАТ "ІМЕКСБАНК", Банк, третя особа), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" Северина Ю. П. щодо не включення ОСОБА_2 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі, визначеному законодавством за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № 660047644; - зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" Северина Ю. П. включити ОСОБА_2 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № 660047644 у розмірі, передбаченому законодавством; - зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 на підставі додаткової інформації, наданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" Северином Ю. П., до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "ІМЕКСБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, визначному законодавством.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2015 року між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ "ІМЕКСБАНК" було укладено договір про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № 660047644. На виконання вищевказаного договору 20.01.2015 року ОСОБА_2 були внесені кошти на суму 150 000 грн. на депозитний рахунок банку 8202, що підтверджується квитанцією № 53229 від 20.01.2015 року.

В подальшому ПАТ "ІМЕКСБАНК" віднесено до категорії неплатоспроможних, запроваджено тимчасову адміністрацію, з 27.05.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ІМЕКСБАНК" та призначено Уповноважену особу Фонду. З 04.06.2015 року Фонд розпочав виплату коштів вкладникам Банку. Проте Уповноваженою особою Фонду призупинено виплату коштів ОСОБА_2 через припущення про можливе укладення нікчемного правочину між позивачем та Банком. На думку позивача, такі дії Уповноваженої особи Фонду неправомірні, оскільки будь-яких рішень, повідомлень з зазначенням підстав, передбачених законом, про визнання договору банківського вкладу ОСОБА_2 нікчемним не приймалось, відтак, останній набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду. В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на положення Цивільного кодексу України, Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Оскаржуваною постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 року - позов задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що ОСОБА_2 правомірно не включений до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки він не має права на таке відшкодування, адже безпосередньо не є вкладником банку. Відтак, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того апеллянт звернувся з заявою про закриття провадження у справі.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню частково, а заява підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що наведені положення Закону не встановлюють заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні рахунки та зараховувати на рахунок кошти. Крім того, як зазначено вище, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Отже, позивач не міг знати про віднесення Банку до категорії проблемних.

З огляду на викладене, укладення позивачем договору банківського вкладу після прийняття рішення про визнання ПАТ "ІМЕКСБАНК" проблемним, на думку суду, не є підставою для не включення позивача до переліку вкладників згадуваного банку.

Статтями 26, 38 Закону № 4452-VI визначено виключні підстави для не включення вкладника до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та обов'язок уповноваженої особи Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляти сторони за договорами про нікчемність цих договорів.

Проте, як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, Уповноваженою особою Фонду не надано відповідного повідомлення ОСОБА_2 про нікчемність договору банківського вкладу - договору про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № 660047644, та наявності правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "ІМЕКСБАНК", а тому така бездіяльність Уповноваженої особи Фонду суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених норм права та обставин справи, судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду у спірних правовідносинах не реалізовані повноваження, передбачені статтею 37 Закону № 4452-VI, та не вжито заходів, визначених статтею 26 цього ж Закону, а відтак, допущено протиправну бездіяльність щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 09.06.2015 року К/800/16057/15, від 25.06.2015 року К/800/19839/15, К/800/18572/15, постанові від 04.08.2015 року К/800/24809/15. На відновлення порушеного права ОСОБА_2 суд вважає за необхідне задовольнити і позовну вимогу про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки такі дії передбачені Законом № 4452-VI.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 20.01.2015 року між ПАТ "ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_2 був укладений договір № 660047644 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року строком на 93 дні . Відповідно до пункту 3.1. публічного договору банк приймає від вкладника вклад, внесений на умовах, які визначені у цьому договорі та договорі про приєднання до договору, та зобов'язується повернути вклад та сплатити проценти за його користування.

Відповідно до квитанції № 53232 від 20.01.2015 року (оригінал якої оглянуто у судовому засіданні) ОСОБА_2 внесено кошти на рахунок банку - відділення АТ "ІМЕКСБАНК" у місті Тернополі у розмірі 150 000,00 грн. з призначенням платежу "внесок готівки на рахунок" (а. с. 96).

26.01.2015 року постановою Правління Національного банку України № 50 віднесено ПАТ "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних . На підставі даної постанови Правління НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 року за № 16 про запровадження з 27.01.2015 року тимчасової адміністрації строком на три місяці з 27.01.2015 року по 26.04.2015 року та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Ю.П. . Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23.04.2015 року № 84 продовжено здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ІМЕКСБАНК" по 26.05.2015 року .

27.05.2015 року виконавчою дирекцією Фонду відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 року № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" прийнято рішення за № 105 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "ІМЕКСБАНК" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Ю.П..

Також судом встановлено, що 13.05.2015 року Уповноваженою особою Фонду направлено повідомлення ОСОБА_2 про тимчасове призупинення виплат у зв'язку із попередніми висновками про те, що за участі позивача в банку були проведено операції, які можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, визначені підпунктом 7 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" . В подальшому позивач двічі 25.05.2015 року та 10.06.2015 року звертався до Уповноваженої особи Фонду з вимогами виплати коштів за вкладом , на які отримав відповідь від 17.07.2015 року про проведення досудового розслідування, порушеного СУ ГУ МВС України в Одеській області та СУ ГУ МВС України в м. Києві, на предмет встановлення в діях посадових осіб банку та можливо клієнтів банку ознак протиправності . 24.06.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через ПАТ "Альфа-Банк" позивачу здійснено часткову виплату вкладу у розмірі 329,05 грн. .

У зв'язку з припиненням виплати коштів за вкладом за рахунок Фонду в межах гарантованої суми відшкодування та відсутністю ОСОБА_2 в переліку вкладників ПАТ "ІМЕКСБАНК", позивач звернувся до суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд попередньої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Проте, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на таке.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ "Про банки та банківську діяльність" (далі - Закон № 2121-ІІІ) передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. У справі, яка розглядається, встановлено, що Банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Такий висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в Постановах від 16 лютого 2016 року у справі № 21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16.

З урахуванням того, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку адміністративного судочинства, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі відповідно до пункту 4 статті 198 КАС - закриттю.

Керуючись ст.ст. 41, 157, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича - задовольнити.

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича - задоволити частково.

постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2015 року у справі № 819/2209/15 - скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар