Справа № 756/5952/16-а
Суддя: Шевчук А. В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27.10.2016 Справа № 756/5952/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Бабчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, в якому зазначив, що працює в Генеральній прокуратурі України по теперішній час та з 10 червня 2009 року отримував пенсію призначену на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на час призначення пенсії). З 01.04.2015 року виплата пенсії за вислугою років йому була припинена відповідно до ст.12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Листом Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України у м. Києві від 19.04.2016 року №36/С-3 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про поновлення раніше призначеної пенсії за вислугу років та компенсацію невиплаченої частки пенсії станом на 01.04.2016 року.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх видів пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України» т.ін.

Вказаний в п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону №213 закон щодо призначення всіх видів пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у зв»язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим законом не призначаються.

Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускаються звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За таких обставин, поросив визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови у поновленні виплати пенсії призначеної 10.06.2009 року за вислугу років, та просив зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії на підставі Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на час призначення пенсії).

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 знаходиться в Центральному об'єднаному управлінні пенсійного фонду України у м. Києві на обліку з 10.06.2009 року як отримувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ. Зазначеними змінами було встановлено, що тимчасово в період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, цим Законом України «Про прокуратуру», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується. ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді, на яку поширюється дія Закон України «Про прокуратуру». У зв'язку з викладеним з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, а раніше призначені - не перераховуються. З огляду на зазначене просить суд, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та надані докази встановив наступне.

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивач по теперішній час працює на посаді прокурора в Генеральній прокуратурі України та перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні пенсійного фонду України у м. Києві з 10.06.2009 року і отримував пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

З 01.04.2015 року виплата пенсії за вислугою років позивачу була припинена відповідно до ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст. 47 Закону України «Загальообов»язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з діями відповідача позивач 30.03.2016 року звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою про поновлення виплати раніше призначеної йому пенсії за вислугу років з 01.04.2015 року.

Листом Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України у м. Києві від 19.04.2016 року №36/С-3 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про поновлення раніше призначеної пенсії за вислугу років та компенсацію невиплаченої частки пенсії станом на 01.04.2016 року.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 року, тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цих Законів, не виплачуються.

Станом на 01.04.2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбаченим Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

При цьому, відповідачем не взято до уваги те, що відповідно до п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, у тому числі Закону України «Про прокуратуру».

Вказаний в п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим відпали передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що виплата пенсії, призначеної позивачу в 2009 році за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк. З огляду на те, що позивач звернувся до суду 04.05.2016 року, поновлення виплати пенсії повинно здійснюватися з 04.12.2015 року.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та другою ст.71 КАС України передбачено, що на кожну зі сторін покладено обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправним та поновлення виплати призначеної позивачу у 2009 році пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року законні і обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст.19, 21, 46, 64, 68, 126, 130 Конституції України, ст. ст. 46, 47, ч. 2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про прокуратуру» , ст. ст.2,11,71,158-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління пенсійного фонду України у м. Києві поновити ОСОБА_1 виплату з 4 грудня 2015 року призначеної в 2009 році пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час призначення пенсії).

Стягнути з Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України у м. Києві на користь ОСОБА_1 551 грн. в рахунок компенсації сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на постанову суду може бути подано протягом десяти днів з дня її отримання. Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Суддя А.В. Шевчук