Справа № 580/1357/16-а
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/1357/16-а
Номер провадження 2-а/580/45/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Лебединський районний суд Сумської області

в складі:головуючого - судді Чхайло О. В.

при секретарі - Івановій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що він, як інвалід війни 3 групи, має право на пільги, встановлені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а зокрема на отримання одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Сума такої допомоги у 2016 році повинна складати 7910 грн., але йому було нарахована та виплачена допомога у розмірі 2310 грн. Він звертався до відповідача зі скаргою щодо перерахунку допомоги, але отримав відмову. Відповідач посилається на та те, що управління зобов'язано діяти в межах повноважень, наданих державою, а відповідно до постанови КМУ від 02.03.2016 № 141, у 2016 році розмір допомоги, на яку має право позивач, склав 2310 грн. ОСОБА_1 не згоден з діями УПСЗН, а тому просить визнати їх неправомірними, зобов'язати УПСЗН доплатити йому разову грошову допомогу за 2016 року в розмірі 5600 грн., що буде відповідати семи мінімальним пенсіям за віком, як інваліду війни 3 групи.

Також він просить стягнути на свою користь завдану йому моральну шкоду в сумі 1000 грн., оскільки відмова відповідача принижує його честь і гідність, внаслідок нервового стресу у нього погіршився сон, апетит, загострилась шлункова хвороба, він значно схуд, а також погіршилися стосунки з працівниками управління.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі, виходячи з мотивів, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення вимог ОСОБА_1 заперечив, пославшись на те, що всі видатки з державного бюджет можуть бути задоволені виходячи з реальної фінансової можливості видаткової частини Державного бюджет України. Розмір щорічної разової грошової допомоги до Дня Перемоги ветеранам війни, встановлюються виходячи з обсягу видатків, виділених при формуванні показників бюджету на відповідний рік. При цьому постановою КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги інвалідам війни 3 групи складає на рівні 2310 грн. Враховуючи викладене, вважає, що Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області при виплату позивачеві вказаної допомоги діяло в межах повноважень, наданих державою, та не порушило прав позивача. Тому просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами склались публічні правовідносини, а позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 являється інвалідом 3 групи, що вбачається з посвідчення (а.с. 5) та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Зокрема позивач має право на пільги, встановлені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме на отримання одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі семи мінімальних пенсій за віком і у 2016 році йому була виплачена дана грошова допомога в сумі 2310 грн.

Оскільки розмір виплаченої допомоги не відповідає положенням вказаного закону, ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області за її перерахунком, але отримав відмову з посиланням на постановою КМУ від 02.03.2016 року № 141, викладену в листі (а.с. 4).

Відповідно до ст. 71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у разі старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5-ого травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1-ої групи - десять мінімальний пенсій за віком; 2-ої групи - вісім мінімальний пенсій за віком; 3-ої групи - сім мінімальний пенсій за віком.

Пунктом 21 Розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» була змінена вищезазначена стаття Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме зазначено, що до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом України «Про державний бюджет».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В подальшому зміни до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» станом на час виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня не вносилися.

Таким чином, відповідач у 2016 році при нарахуванні позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня повинен був застосовувати законодавство, яке діяло на час проведення відповідних щорічних виплат грошової допомоги до 5 травня, а саме ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції від 09.07.2007 року, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам 1-ої групи - десять мінімальний пенсій за віком; 2-ої групи - вісім мінімальний пенсій за віком; 3-ої групи - сім мінімальний пенсій за віком.

Посилання відповідача, як на правомірність своїх дій щодо проведення виплати разової грошової допомоги ОСОБА_1, на постанову КМУ від 02.03.2016 № 141 «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріорітетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при здійсненні нарахування та виплати позивачу щорічної разової допомоги до 5 травня застосуванню підлягають положення ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не положення постанови КМУ від 02.03.2016 № 141 «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Таким чином, відповідач провівши виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, визначеному постановою КМУ від 02.03.2016 № 141, діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, а тому дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі меншому ніж визначено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» слід визнати протиправними та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ст. Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вже проведених виплат.

В частині вимог позивача про виплату на його користь конкретної грошової суми, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки зобов'язанням УПСЗН нарахувати та виплатити одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, суд поновив права позивача на отримання вказаних коштів.

Задовольняючи частково вимоги ОСОБА_1, суд також виходить з того, що позивачем не було доведено факт завдання йому моральної шкоди. ОСОБА_1 посилається на те, що відмова відповідача принижує його честь і гідність, внаслідок нервового стресу у нього погіршився сон, апетит, загострилась шлункова хвороба, він значно схуд, а також погіршилися стосунки з працівниками управління. Разом з цим суду не було надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Оскільки позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог в частині завданої моральної шкоди, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, постановою КМУ від 02.03.2016 № 141 «Про деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст. 2, 3, 11, 12, 17, 99, 160, 161, 162, 163, 160, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у 2016 році щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі меншому ніж визначено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1, як інваліду війни 3 групи, одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лебединський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. В. Чхайло