Справа № 826/12544/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянська Я.І., ознайомившись з позовною заявою

Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві

до

ДУ "Інститут невідкладної та відновлювальної хірургії ім. В.К.Гусака НАМНУ"

про

стягнення заборгованості у розмірі 531586,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Правобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві до ДУ "Інститут невідкладної та відновлювальної хірургії ім. В.К.Гусака НАМНУ" про стягнення заборгованості у розмірі 531586,67 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2016 відкрито скорочене провадження в адміністративній справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідача утворилась заборгованість у зазначеному розмірі з відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, яка відповідачем у встановлені законодавством строки погашена не була.

Заперечень або пояснень від відповідача не надходило.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, зазначає наступне.

ДУ "Інститут невідкладної та відновлювальної хірургії ім. В.К.Гусака НАМНУ" перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві як платник внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування та як платник єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування та відповідно до положень Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” і Прикінцевих положень вказаного Закону несе обов’язок щодо покриття витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього Закону.

Пенсійним фондом сплачуються пенсії, які призначені на підставі ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, фізичним особам, що працювали за Списками № 1 та № 2.

Згідно з направленими Управлінням розрахунками відповідачу призначено до сплати розмір фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, а саме за Списком № 1 за період з січня 2016 по липень 2016 у розмірі 460 593, 80 грн. та за Списком № 2 за період з січня 2016 по липень 2016 року у рлзмірі 70 992, 87 грн.

Отримані Підприємством розрахунки у встановлені законодавцем строки і порядку відповідачем ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржені, загальна сума заборгованості у розмірі 531 586, 67 грн. на час розгляду справи по суті не сплачена, що підтверджується наявними копіями карток особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2.

Порядок компенсації витрат Пенсійного фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, який не змінився у зв’язку з набранням чинності Законом України від 9 липня 2003 року №1058-ІV “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі по тексту – Закон №1058-ІV).

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону №1058-ІV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону №1058-ІV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Пільгові пенсії призначаються працівникам на підставі довідок, що видаються підприємствами про характер шкідливості виконуваної роботи працівника на даному підприємстві.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за Списками №1 та № 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Пункт 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV передбачає, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на роботах із шкідливими та тяжкими умовами праці (відповідно до пп. “б”-“з” ст.13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991р. № 1788-ХІІ) здійснюється згідно окремого законодавчого акту через професійні та корпоративні фонди.

До введення пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються згідно норм Закону України “Про пенсійне забезпечення” (ст.13), а саме:

- для чоловіків, які були зайняті повний робочий день на роботах за списком №1, і після атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- для жінок, які були зайняті повний робочий день на роботах за списком №1, і після атестації робочих місць, - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років на зазначених роботах;

- для чоловіків, які були зайняті повний робочий день на роботах за списком №2, і після атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- для жінок, які були зайняті повний робочий день на роботах за списком №2, і після атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Пунктом 6.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України визначено, що розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України.

Пунктом 6.9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, на підставі належних і допустимих доказів судом встановлено, що суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій відповідач у визначеному Управлінням розмірі за спірний період не відшкодовував, що призвело до порушення встановлених державою норм чинного законодавства, а саме Закону України “Про пенсійне забезпечення”, яким встановлені державні гарантії соціальної захищеності пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтовному на прожитковий мінімум та відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання, шляхом надання трудових соціальних пенсій. Пенсійний фонд України є центральним органом центральної виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення і несвоєчасного відрахування до пенсійного фонду України призводить до відсутності коштів та заборгованості по соціальних виплатах перед пенсіонерами.

З огляду на зазначене та враховуючи, що заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на загальну суму 531 586, 67 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність такої заборгованості не спростував; свою правову позицію суду не довів; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується копіями розрахунків, які знаходяться в матеріалах справи; - суд приходить до висновку, що вимога Управління щодо відшкодування відповідачем витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до статті 13 Закону №1788-XII, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2016 УПФ України було відстрочено сплату судових витрат до дати прийняття остаточного рішення у справі, однак позивачем не виконано вимоги ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва про відкриття провадження та сплачено судовий збір у розмірі визначеному Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб. Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Тобто право УПФ України на звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів гарантоване Кодексом адміністративного судочинства України, відповідно до якого ч. 5 відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Відповідно до ст. 7 КАС України принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є верховенство права; законність; рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; обов'язковість судових рішень.

Стаття 10 КАС України встановлює рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, тобто усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом та не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 1 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року (1378 грн.), в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно до ч. 2 цієї статті ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру суб'єктом владних повноважень, юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1378 грн.).

Положеннями ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача не віднесено до осіб, на яких розповсюджуються пільги від сплати судового збору. В той же час, положеннями ст. 88 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право суду на відстрочення сплати судових витрат, яким суд вважає за доцільне скористатись у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки постановою Окружного адміністративного суду м. Києва задоволено позовні вимоги УПФ України повністю, а в частині постановлено про стягнення судових витрат із позивача, та з урахуванням того, що відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивача не віднесено до осіб, на яких розповсюджуються пільги від сплати судового збору, та з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва про відкриття провадження, якою позивачу було відстрочено сплату судових витрат до дати прийняття остаточного рішення у справі, то УПФ України необхідно сплатити судовий збір у розмірі7 973, 80 грн. (1,5% від 531 586, 67 грн.)

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" та чинним законодавством не встановлено та не визначено порядок стягнення із суб'єкта владних повноважень судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Ця норма кореспондують положення абз.7 п.4 ч.1 ст.163, абз.5 п.4 ч.1 ст.207 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині зазначається строк для подання звіту про виконання постанови суду, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Вищий адміністративний суд у листі від 9.01.2013 №28/12/13-13 звернув увагу, що зобов’язання суб’єкта владних повноважень подати звіт — це право суду, яке реалізується під час прийняття постанови у справі.

З урахуванням вищевикладеного та з урахуванням необхідності сплати УПФ України судового збору, то позивачу необхідно подати звіт про виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва в частині стягнення з УПФ України судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Ч. 2 ст. 267 встановлює, що за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Стягувач - Правобережне б'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві

Боржник - державна установа "Інститу невідкладної і відновлюючої хірургії ім. В.К. Гусака НАМНУ"

3. Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду звіт про виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва в частині стягнення з УПФУ судового збору у розмірі 7 973, 80 грн.

4. Попередити позивача про наслідки не подання звіту про виконання постанови, що передбачені чинним законодавством.

5. Встановити Правобережному об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві місячний строк з моменту набрання постановою Окружного адміністративного суду міста Києва законної сили для подання звіту про виконання судового рішення.

Постанова набирає законної сили у порядку та в строк, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ч.8 ст.182-3, ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська