Справа № 809/1421/16
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2016 р. Справа № 809/1421/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Щербяк В.С.

за участю:

представника відповідача - Левченка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2, АДРЕСА_1

до відповідача: Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018

про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування наказу та зобов'язання до вчинення дій.

07.11.2016 року, позивач направив на адресу суду заяву, якою змінив позовні вимоги та просив суд зобов'язати відповідача внести зміни в абзац другий наказу № 363 о/с від 28.09.2016 року в частині визначення вислуги років, встановивши її в календарному обчисленні - 22 роки 7 місяців 20 днів та перерахувати вислугу років у пільговому обчисленні відповідно до внесених змін.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що наказом відповідача за № 363 о/с від 28.09.2016 року з 30.09.2016 року його звільнено з посади начальника Калуського відділу поліції ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію". Однак, в даному наказі встановлено вислугу років в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні - 20 років 8 місяців 24 дні, у пільговому обчисленні - 21 рік 2 місяці 21 день. Позивач вважає, що такі дані щодо вислуги років зазначені відповідачем невірно, оскільки при винесенні даного наказу ним протиправно не враховано вимоги постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року та Наказу ГУ УМВС в Івано-Франківській області № 4 о/с від 18.03.2016 року, в частині визначення вислуги років.

Позивач в судове засідання не прибув, однак на адресу суду направив заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без його участі за наявними у справі матеріалами. Позов просить задовольнити в повному обсязі у відповідності до поданої заяви про зміну позовних вимог, а попередні вимоги, викладені у поданій позовній заяві до уваги не брати.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з мотивів викладених у письмовому запереченні (а.с.21). Вважає позовні вимоги безпідставним та необґрунтованими, оскільки, на його думку, не має жодних підстав для зарахування позивачу до вислуги років період навчання позивача в Калуському хіміко-технологічному технікумі. У задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши подані докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 проходив службу в органах МВС з грудня 1997 року по 06.11.2016 року.

Наказом № 8 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про національну поліцію" призначено начальником відділу Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, присвоївши йому спеціальне звання підполковник поліції (а.с.6).

Наказом за № 363 о/с від 28.09.2016 року згідно з пунктом 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" за підпунктом 2 ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції з 30.09.2016 року з посади начальника відділу Калуського відділу поліції ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області. В абзаці 2 даного наказу встановлено вислугу років в календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні - 20 років 8 місяців 24 дні, у пільговому обчисленні - 21 рік 2 місяці 21 день (а.с.11).

Питання звільнення, обчислення та перерахунку вислуги років регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Заперечуючи проти позову відповідач вказує на те, що з урахуванням вимог статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Калуський хіміко-технологічний технікум, в якому до служби в органах внутрішніх справ навчався позивач, не є тим закладом, після закінчення якого присвоюється офіцерське звання, а отже час навчання в цьому закладі не може бути зарахований до вислуги років для призначення пенсії позивачу, як військовослужбовцю.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача враховуючи наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положень постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" від 17.07.1992 року № 393 до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

У жовтні 2015 позивач звернувся із рапортом до Управління МВС України в Івано-Франківській області із проханням зарахувати йому навчання у Калуському хіміко-технологічному технікумі за період з 01 вересня 1987 рік по 27 червня 1991 рік до вислуги років.

Листом УМВС України в Івано-Франківській області від 28.10.2015 № 4/8620 йому було відмовлено у зарахуванні до вислуги років часу навчання у вказаному навчальному закладі, з посиланням на недотримання вимог статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та відсутністю підстав для зарахування до вислуги років навчання в технікумі.

Не погоджуючись із такою відмовою позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в якому просив зобов'язати УМВС в Івано-Франківській області зарахувати до вислуги років період навчання у Калуському хіміко-технологічному технікумі.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року у справі № 809/4260/15 зобов'язано Управління МВС України в Івано-Франківській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_2 час навчання в Калуському хіміко-технологічному технікумі за період з 01 вересня 1987 року по 27 червня 1991 року з розрахунком один рік навчання за шість місяців служби та провести перерахунок вислуги років відповідно внесеним змінам (а.с.7-9). Вказана постанова набрала законної сили згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 року (а.с.29).

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на те, що правомірність зарахування стажу навчання позивача в Калуському хіміко-технологічному технікумі, в тому числі, й з урахуванням вимог статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", встановлені судовим рішенням у справі в якій брав участь ОСОБА_2 та яке набрало законної сили, то посилання відповідача на положення статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як на підставу правомірності дій ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області, не є обґрунтованими.

З цього огляду не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позову й посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 10.03.2015 року.

Окрім того, посилання представника відповідача на те, що постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року жодним чином не може стосуватись ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області, яке не було стороною у справі, на думку суду не є обґрунтованими, оскільки, як зазначалось вище, обставини встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, в тому числі й у випадку, якщо вони встановлені щодо однієї із сторін (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що на виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду, Наказом УМВС України в Івано-Франківській області за № 4 о/с від 18.03.2016 року проведено перерахунок та встановлено вислугу років підполковнику поліції ОСОБА_3 начальнику відділу Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, станом на 06.11.2015 року - 21 рік 08 місяців 29 днів (а.с.10).

Тобто, на момент звільнення позивача з органів МВС (06.11.2015 року) та з часу прийняття ОСОБА_2 до Національної поліції України і його звільнення (07.11. - 30.09.2016 року) такий розмір вислуги років був перерахований та установлений.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що виносячи наказ про звільнення позивача, відповідачем протиправно не враховано обставини встановлені щодо ОСОБА_2 судовим рішенням, яке набрало законної сили та Наказ № 4 о/с від 18.03.2016 року.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що такі протиправні дії призвели до порушення прав позивача, а тому заявлений адміністративний позов про зобов'язання відповідача внести зміни в абзац другий наказу № 363 о/с від 28.09.2016 року в частині визначення вислуги років, встановивши її в календарному обчисленні - 22 роки 7 місяців 20 днів та перерахувати вислугу років у пільговому обчисленні відповідно до внесених змін, підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Івано-Франківській області внести зміни в абзац 2 наказу №363 о/с "По особовому складу" від 28.09.2016 року в частині визначення вислуги років - установити вислугу років в календарному обчисленні 22 роки 7 місяців 20 днів та зобов'язати перерахувати вислугу років у пільговому обчисленні відповідно до внесених змін.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 14.11.2016 року.