Справа № 818/1003/16
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 р. Справа № 818/1003/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2016р. по справі № 818/1003/16

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Сумської області (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Прокуратури Сумської області при розгляді заяви ОСОБА_1 №201 і скарги №217 та ненадання на них обґрунтованої відповіді, а також просить зобов'язати Прокуратуру Сумської області повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 №217 та надати обґрунтовану відповідь на неї.

В обґрунтування позову вказує, що він звертався до органів прокуратури із запитами про надання інформації стосовно проведеного несанкціонованого обшуку помешкання ОСОБА_2 в с. Будилка Лебединського району Сумської області. Однак, на вказані запити не надано необхідну позивачу інформацію, на яку, за думкою ОСОБА_1, він має право у відповідності до законодавства.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи,а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі. Зокрема, апелянт вказує про те, що відповідь на його звернення не відповідає нормам Закону України «Про звернення громадян».

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 24.06.2016 ОСОБА_1 звернувся до Лебединського відділу Роменської місцевої прокуратури із заявою № 201, в якій повідомив про те, що у 2012-2014 роках в помешканні жителя с. Будилка Могильного ОСОБА_3 міліція чи прокуратура безпідставно та незаконно проводила несанкціонований обшук, шукали зброю, та просив назвати прізвища і звання осіб які проводили обшук, а також особу яка санкціонувала цей обшук.

Роменська місцева прокуратура листом № 102-4552 від 02.07.2016 надала відповідь, що заява залишена без розгляду, оскільки позивач звернувся в інтересах ОСОБА_2 без належного оформленого представництва на це останнім.

Не отримавши запитану інформацію, позивач звернувся до Прокуратури Сумської області із скаргою № 217 від 15.07.2016, в якій просив надати детальну інформацію про незаконні дії міліції, прокуратури чи суду по відношенню до громадянина ОСОБА_2 У скарзі ОСОБА_1 наголосив, що його цікавить інформація про те, чи вчиняли правоохоронні органи або суд вказане правопорушення, чи правопорушення не було, та чи був якимось чином причетний до цього випадку Будильський сільський голова ОСОБА_4, а також зазначив, що згідно інформаційного законодавства України інформація про правопорушення є відкритою та повинна надаватись громадянам на їх запит.

Керівником Роменської місцевої прокуратури листом № 94-1006 вих-16 від 08.08.2016 надана відповідь, що скарга розглянута, повторно було роз'яснено, що позивачем всупереч ч. 4 та 5 ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" подана скарга в інтересах ОСОБА_2 без належного оформленого уповноваження на це останнім.

Позивач, не погодившись із вказаними діями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на заяву № 201 і скаргу №217 ОСОБА_1 надані відповіді у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч.1, 3 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

У відповідях наданих Роменською місцевою прокуратурою містяться посилання на відсутність повноважень, однак не з'ясовано чи мали місце незаконні обшуки з боку правоохоронних органів і причетність до цього Будильського сільського голови ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи, заяви ОСОБА_1 №201 від 24.06.2016 року та №217 від 15.07.2016 року по суті не розглянуті, а роз'яснено право звернення в інтересах ОСОБА_2 у разі оформлення належного уповноваження.

Перевірка фактів правопорушень викладених в зверненнях ОСОБА_1 не проведена, передбачених чинним законодавством дій щодо цього не вчинено, про що останньому не надана відповідь.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині ненадання обґрунтованої відповіді на свої звернення №201 та №217, у зв'язку з чим вбачає необхідним відновити його права шляхом зобов'язання Прокуратуру Сумської області в межах своїх повноважень вжити дії щодо належного розгляду скарги ОСОБА_1 №217 від 15.07.2016 року та надання обґрунтованої відповіді.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій Прокуратури Сумської області відносно направлення скарги ОСОБА_1 №217 для подальшого розгляду до Роменської місцевої прокуратури, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-1, в редакції Закону від 02.07.2015 №578-19, передбачено, що для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів місцевої прокуратури, якою є Роменська місцева прокуратура, прокурором вищого рівня є керівник місцевої прокуратури.

Відповідно до ч. 2 п.7.3. Регламенту Прокуратури Сумської області, затвердженого наказом прокурора Сумської області від 30.04.2015 за №67, визначено, що звернення громадян та юридичних осіб, які надійшли до прокуратури області вперше і за ними не приймалися рішення керівниками місцевих прокуратур (первинні звернення) та в яких порушуються питання, що належать до компетенції органів прокуратури, працівниками відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів надсилаються до підпорядкованих прокуратур для вирішення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у прокуратурі Сумської області приймаються до провадження звернення, за результатами перевірки яких прийнято рішення керівником місцевої прокуратури.

Оскільки керівником Роменської місцевої прокуратури відповідне рішення не приймалось, то скарга ОСОБА_1 №217 від 21.07.2016 року спрямована для вирішення керівнику Роменської місцевої прокуратури згідно з вищезазначеними нормами законодавства України.

Отже, протиправних дій Прокуратури Сумської області при направленні звернення ОСОБА_1 для подальшого розгляду колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до ч.6 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 вказаної статті КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що судовий збір позивачем при поданні позовної заяви не сплачувався.

Таким чином, підстави для стягнення з позивача та відповідача судового збору відсутні.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача компенсації за відрив від звичайних занять колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 Кодексу адміністративного судочинства України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що позивачем у клопотанні від 22.092016 року правильно визначено розмір компенсації за відрив від звичайних занять, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та з урахуванням часу участі у судових засіданнях, а саме - 197,73 грн.

Щодо вимог про компенсацію добових витрат у сумі 90 грн. колегія суддів зазначає, що у задоволенні вказаних вимог слід відмовити з огляду на незначну відстань між місцем проживання позивача та місцезнаходженням суду, а також на участь у судових засіданнях протягом нетривалого часу.

З приводу вимоги про стягнення витрат на проїзд позивача до суду у сумі 184, 07 грн., колегія суддів зазначає, що з наданих позивачем квитків неможливо встановити особу, яка їх придбала, а тому неможливо зробити висновок про те, що ці квитки придбавалися саме для прибуття позивача у відповідні судові засідання, у зв'язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне не відносити такі витрати до судових витрат по даній справі, що підлягають відшкодуванню.

Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищевикладені положення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення на користь позивача компенсації за відрив від звичайних занять в розмірі 98 грн. 87 коп. (197,73 грн/2).

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.2016р. по справі № 818/1003/16 скасувати в частині відмови у повторному розгляді скарги ОСОБА_1 №217 від 15.07.2016 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов'язати прокуратуру Сумської області в межах своїх повноважень вчинити дії щодо належного розгляду скарги ОСОБА_1 №217 від 15.07.2016 року та надання обґрунтованої відповіді.

В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.09.16 по справі №818/1003/16 - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 і/н НОМЕР_1 компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 98 (дев'яносто вісім) гривень 87 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.
Повний текст постанови виготовлений 16.11.2016 р.