Справа № 820/2841/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

07 листопада 2016 р. Справа № 820/2841/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Лук'янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа: Приватне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2015 р.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2016 року здійснено заміну відповідача Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, на належного - Київську об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2015 р. прийняте Державною податковою інспекцією у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд задовольнити позов з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з посиланням на письмові заперечення, які надав до суду.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що фахівцями Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на підставі наказу №364 від 06.11.2015 року(а.с.161) та повідомлень №49, №2061 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб платника податків - фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт від 20.11.2015 року №1385/20-34-17-01-07//.

У вказаному акті перевірки містяться висновки про порушення ОСОБА_3 п. п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. п. 164.2.17 (Д) п. 164.2 ст. 164 та п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки від 20.11.2015 року №1385/20-34-17-01-07// контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.11.2015 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання на 152048,14 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Контролюючим органом в акті перевірки вказано, що за даними центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та листа "Укрсоцбанк" (00039019) №11.1-186/79-501 від 06.05.2015 року ФОП ОСОБА_3 отримав у 2014 році дохід, як додаткове благо (ознака доходу 126) у вигляді суми боргу платника податків, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства у розмірі 716153,56 грн. та не надав до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області декларацію про майновий стан та доходи за 2014 рік, податок в повному обсязі не сплачено.

Судом встановлено, що між АКБСР "Укрсоцбанк" (в якості кредитора) та ОСОБА_3 (в якості позичальника) 06.04.2006 року укладено договір кредиту №826/1-27/20/6-011(а.с.50-57).

Відповідно до п. 1.1 договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 130000 євро, зі сплатою 10,5 процентів річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п. 2.6 цього договору та наступним порядком погашення суми основної заборгованості.

Також, між АКБСР "Укрсоцбанк" (в якості кредитора) та ОСОБА_3 (в якості позичальника) укладено договір кредиту №826/1-27/20/7-053 від 25.06.2007 р.(а.с.60-65).

Пунктом п. 1.1 договору передбачено, що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 153300,0 дол. США зі сплатою 13,5 відсотків річних на наступним порядком погашення суми основної заборгованості.

Крім того, було укладено ряд договорів, зокрема, іпотечний договір №826/4-27/20/6-012 від 06.04.2006 р., №826/4-27/20/7-080 від 25.06.2007 р., договори поруки №826/4-27/20/6-013 від 06.04.2006 р., №826/4-27/20/7-081 від 25.06.2007 р. та додаткових договорів про внесення до них змін.

Як вбачається з матеріалів справи, листами від 03.02.2014 р. №08.406-197/3493 та від 06.02.2014 р. №08.406-297/4022 ПАТ "Укрсоцбанк" повідомив ОСОБА_3 про анулювання заборгованості за договором №826/1-27-20/6-011 від 06.04.2011 р. в сумі 319 377,6 грн. та за договором №826/1-27/20/7-053 від 25.06.2007 р. в сумі 396775,96 грн.(а.с.25-26).

Вказані вище листи отримано позивачем 04.02.2014 року та 07.04.2014 року відповідно.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено значення понять, в якому ці поняття вживаються в цьому Кодексі.

Так, відповідно до п. п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п. п. 14.1.47. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є і винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан та доходи (податкову декларацію) відповідно до кодексу або інших законів України.

Відповідно до п. п. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Суд зазначає, що банк у листах від 06.02.2014 року та 03.02.2014 року повідомив позивача про анулювання (прощення) боргу та у повідомленні вказав про необхідність відображення суми в річній податковій декларації.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 30.11.2015 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи, з огляду на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог позивача, суд дійшов до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, третя особа: Приватне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 11 листопада 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.