Справа № 815/2063/16
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

10 листопада 2016 р. Справа № 815/2063/16

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.

за участю секретаря -Худика С.А.

за участю представників апелянта -ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, третя особа ОСОБА_4, про визнання протиправною та скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернулася з позовом до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, в якому просила:

-визнати протиправною та скасувати реєстрацію Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області декларації серії ОД № 08 від 17 грудня 2015 року про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І -ІІІ категорії складності з реконструкції житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1, поданої замовником ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_1).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14.11.2013 року, резолютивну частину якого викладено у новій редакції ухвалою від 23.05.2014 р., у справі № 1519/2-760/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ в натурі спільного часткового майна, розділено реально домоволодіння з господарськими спорудами АДРЕСА_2 між співвласниками, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та встановлено порядок користування земельною ділянкою. Протягом 2014-2015 років ОСОБА_4 здійснила будівельні роботи по реконструкції належної їй частині вищезазначеного домоволодіння шляхом улаштування прибудови, з зміною зовнішніх геометричних розмірів фундаменту, в результаті чого створено новий житловий об'єкт зі збільшенням загальної площі з 42,7 кв.м. до 71,3 кв.м. Позивач також зазначила, що здійснюючі будівельні роботи по реконструкції приналежній частки житлового будинку, ОСОБА_4 порушила її права, як фактичного користувача земельної ділянки та власника частки житлового будинку. Позивач вважає, що реєстрація Департаментом ДАБІ в Одеській області декларації про готовність до експлуатації об'єкта проведена з суттєвим порушенням вимог діючого законодавства України, оскільки ОСОБА_4 був змінений геометричний розмір фундаменту. Крім того, вона не отримувала дозвіл на початок виконання будівельних робіт, який зазначений у декларації.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року - позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано реєстрацію Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області декларації серії ОД № 08 від 17 грудня 2015 року про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І -ІІІ категорії складності з реконструкції житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1, поданої замовником ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_1).

В апеляційній скарзі, третя особа - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду від 01 липня 2016 року -скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи вказаний спір виходив з того, що цей спір є публічно - правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, колегія суддів вважає, що таким висновок не ґрунтується на правильному застосування норм процесуального права з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 14.11.2013 року рішенням Апеляційного суду Одеської області розділено домоволодіння з господарськими спорудами АДРЕСА_2 між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та встановлений порядок користування земельною ділянкою.

ОСОБА_4 виділено у особисту приватну власність в натурі частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 42,7 кв., жила площа 26,4 кв.м. гараж літ "Е", що складає 49/100 частин домоволодіння. Виділено ОСОБА_4 в користування земельну ділянку площею 231 кв.м відповідно до меж, визначених судовим рішенням.

ОСОБА_5 виділено в натурі приміщення загальною площею 54,7 кв. м., жилою площею 31,1 кв., що складає 51/100 домоволодіння за адресою АДРЕСА_2, а також земельну ділянку площею 319 кв.м.

01.12.2014 року ОСОБА_5 зареєструвала своє право власності на частку домоволодіння за адресою АДРЕСА_2.

З матеріалів справи також вбачається, що зі змісту витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.12.2014 року, розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 560/01-06 від 24.12.2014 року, частині домоволодіння за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 42,7 кв.м., жилою площею 26,4 кв.м., гараж літ. "Е", що складає 49/100 частин домоволодіння, яка виділена рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.11.2013 року в натурі ОСОБА_4 присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1. (а.с.44-45).

25.12.2014 року ОСОБА_4 зареєструвала право власності на вказану частину житлового будинку за новою адресою АДРЕСА_1.

Також суд встановив, що ОСОБА_4 здійснила будівельні роботи по реконструкції належної їй частині вищевказаного домоволодіння шляхом улаштування прибудови з зміною зовнішніх геометричних розмірів фундаменту, в результаті чого створено новий житловий об'єкт, зі збільшенням загальної площі з 42,7 кв.м. до 71,3 кв.м. про, що свідчить технічний паспорт від 18.12.2015 року (а.с.19-23).

17.12.2015 року Департамент ДАБІ зареєстрував декларацію № ОД 08 про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10-15).

18.12.2015 року ОСОБА_4 видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно розташоване за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 71,3 кв.м. (а.с.16).

Згідно обставин справи предметом спору є законність декларації, зареєстрованої Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, серії ОД № 08 від 17 грудня 2015 року про готовність до експлуатації об'єкта, який належить до І -ІІІ категорії складності з реконструкції житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1, поданої замовником ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_1).

Крім того, під час розгляду справи, суд не звернув уваги на те, що позивач, звертаючись до суду з позовом, вказувала на порушення саме будівельними роботами її право на житло та користування належною їй частиною будинковолодіння. Однак захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових відносин підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідно до ст. 15 ЦПК України.

Таким чином, спірні правовідносини виникли з приводу володіння житловим будинком з господарськими спорудами АДРЕСА_2 між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно пункту 7 частини першої статті 3 КАС Украйни до суб'єктів владних повноважень відносяться органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб'єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень

Виходячи з наведеного до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно обставин справи, Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області був прийнятий ненормативний акт, який вичерпав свою дію після його реалізації, в даному випадку отримання отримання ОСОБА_4 свідоцтва на право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1,

Виходячи з наведеного спірні правовідносини носять не публічний, а приватно-правовий характер, тому вирішення даного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), якою передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Спорронг і Лоннрот проти Швеції" (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід'ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу (Лист Верховного Суду України від 01.07.2013 р. "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ").

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах "Іммобіліаре Саффі проти Італії" [ВП], заява N 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та "Вістіньш і Перепьолкінс проти Латвії" [ВП], заява N 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Крім того, Європейський Суд неодноразово нагадував, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п.1ч.1ст.157 КАС України провадження у справі підлягає закриттю, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 157, п.4 ч. 1 ст. 198, п.4ч.1 ст. 202, 205, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, третя особа ОСОБА_4, про визнання протиправною та скасування декларації про готовність об'єкта до експлуатації - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення її в повному обсязі.

Головуючий :

Судді: