Справа № 370/3220/15-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 370/3220/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Мазка Н.Б. Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Коротких А.Ю.,

судді: Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративних вимог відмовити повністю або рішення Макарівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року визнати нечинним, а провадження у справі закрити (за текстом апеляційної скарги). Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції були неповно з'ясовані всі обставини, що мали суттєве значення для вирішення справи та допущені порушення норм матеріального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та положення ст. 197 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 22 жовтня 2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України були проведені електронні торги по реалізації житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний будинок належав на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування житлового будинку від 23 листопада 2007 року.

Переможцем прилюдних торгів з найвищою ціновою пропозицією став позивач, що підтверджується актом від 04 листопада 2015 року про реалізацію арештованого нерухомого майна, що було предметом іпотеки.

14 листопада 2015 року здійснено державну реєстрацію права власності на будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47625760.

Будинок передавався на торги без земельної ділянки, оскільки попередніми власниками право власності на землю оформлено не було, та за інформацією з публічної кадастрової карти, що відображає актуальну інформацію Державного земельного кадастру, земельна ділянка, що розташована під домоволодінням по АДРЕСА_1 не перебувала та не перебуває у приватній власності.

19 листопада 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до Мотижинської сільської ради Макарівського району про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі безоплатно у приватну власність, з земель, що розташовані під будинком та знаходяться у фактичному користуванні орієнтовною площею 0,30 га.

Відповідно до рішення Мотижинської сільської ради Макарівського району від 19 листопада 2015 року №20-02-07 ОСОБА_5 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1.

Відповідно до даних виписки з рішення Мотижинської сільської ради № 286-36-УІ від 26 вересня 2014 року ОСОБА_6 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до даних витягу з рішення Мотижинської сільської ради №285-36-УІ від 26 вересня 2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації по встановленню меж земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,05 га, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до даних виписки з рішення Мотижинської сільської ради №286-36-УІ від 26 вересня 2014 року ОСОБА_7 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,05 га за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до даних виписки з господарської книги Мотижинської сільської ради №227 від 04 травня 2016 року, розмір земельної ділянки становить 0,60 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства 0,35 га. Вилучено земельні ділянки 0,15 га на користь ОСОБА_6 та 0,05 га на користь ОСОБА_7

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 6,7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Згідно з ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га;

Пунктом 5 рішення №7-рп/2009 Конституційного Суду України передбачено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не вказано жодної законної, вмотивованої підстави для ненадання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою площею не менше 0,25 га, який з набуттям права власності на будинок, отримав право приватизувати земельну ділянку площею не менше ніж 0,25 га.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, у відповідності до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Макарівського районного суду Київської області від 14 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 254 КАС України, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Коротких А. Ю.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.