Справа № 522/18072/16-а
Суддя: Ільченко Н. А.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/912/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі - Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Приморського районного відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №82 про примусове повернення в країну походження від 13 вересня 2016 року -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з адміністративним позовом до Приморського районного відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №82 про примусове повернення в країну походження від 13 вересня 2016 року.

В обґрунтування позову вказує, що він є громадянином Афганістану та прибув до України у пошуках захисту. У разі його повернення до Афганістану йому загрожує небезпека, внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуації внутрішнього збройного конфлікту. Крім того, існує ризик застосування до нього нелюдського поводження або катування у разі повернення на Батьківщину. Крім того, існує загроза життю та свободі за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи.

ОСОБА_3 офіційно звертався до органів міграційної служби з заявою про надання захисту в Україні. Рішенням Державної міграційної служби України від 27.02.2015 року №125-15, йому було відмовлено у визнанні біженцем або особою яка потребує додаткового захисту. Зазначене рішення було оскаржене у судовому порядку, але позов залишено без задоволення.

У зв'язку з подальшим погіршенням безпекової ситуації в Афганістані позивач 13.09.2016 року повторно звернувся до Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС в Одеській області з заявою про надання захисту в Україні.

Однак, заяву прийнято не було та направлено позивача до представника Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМСУ в Одеській області.

Відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 203 ч. 1 КУпАП та прийнято відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення.

Інформація наведена в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджує факт повторного звернення позивача до міграційної служби з приводу надання захисту в Україні. Крім того, до матеріалів адміністративного провадження було долучено копію відповідної заяви позивача та інформацію щодо ситуації в Афганістані. Однак, зазначені матеріали не були прийняті відповідачем до уваги, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Таким чином, на думку позивача рішення Приморського районного відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що законних підстав для перебування на території України у позивача немає. Законного джерела існування у позивача в Україні також немає. Про те, що знаходиться на території України нелегально, йому відомо. За результатами перевірки встановлено незаконне перебування на території України іноземців та прийняті рішення про примусове повернення до країни походження відносно позивача від 13.09.2016 року. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач до України прибув у кінці 2010 року з Москви, приїхав на автомобілі. Як перетинав кордон України не пам'ятає, так як був неповнолітнім, приїхав з метою отримання статусу біженця.

Проте, позивач з офіційною заявою до ГУ ДМС України в Одеській області про добровільне повернення, відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року, або з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідно до ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» не звертався. З 10.12.2015 року, проживав на території України, порушуючи законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

13.09.2016 року за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилося в порушенні правил тимчасового перебування іноземців в Україні, тобто ухилився від виїзду з України, після закінчення тимчасового терміну перебування, по відношенню до позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою від 13.09.2016 року про накладення адміністративного стягнення на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., який 13.09.2016 року було сплачено позивачем.

Після визнання позивачем правопорушення та сплати штрафу по відношенню до нього Приморським районним відділом у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області 13 вересня 2016 року винесено рішення №82 про примусове повернення громадянина Афганістану, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в примусовому порядку зобов'язати його покинути територію України у термін 02 жовтня 2016 року.

Згідно п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом президента України від 06.04.2011 року № 405/2011, Державна міграційна служба України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Як встановлено п. 4 цього Положення Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, здійснює оформлення і видачу іноземцям та особам без громадянства запрошень для в'їзду в Україну, документів для тимчасового перебування або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, студентських квитків студентам із числа іноземців та осіб без громадянства, вилучає ці документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в'їзду в Україну в передбачених законодавством випадках; приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення, у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, заборону в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року № 3773-VI (далі - Закон) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

За правилами ст. 17 Закону іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року № 251 (чинною на час виникнення спірних правовідносин), затверджений Порядок визначення механізму оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання

Посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

За таких обставин, на думку суду, відповідач обґрунтовано дійшов до висновку про те, що дії позивача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та правомірно прийняв рішення про примусове повернення в країну походження вказаної особи.

Не заслуговує на увагу суду твердження представника позивача про те, що позивачем було направлено відповідачу заяву-анкету про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки вказану заяву-анкету було направлено відповідачу 16.09.2016 року вже після винесення оскаржуваного рішення №82 від 13.09.2016 року, що підтверджується матеріалами справи, а саме: описом цінного листа (а.с.69).

Приймаючи у даній справі постанову, суд вважає за необхідне також скасувати заходи забезпечення позову у даній справі, оскільки згідно ч. 4 ст. 118 КАС України, суд може одночасно з прийняттям постанови або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 118, 159-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Приморського районного відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення №82 про примусове повернення в країну походження від 13 вересня 2016 року - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову про зупинення дії рішення Приморського районного відділу у м.Одесі Головного територіального управління Державної міграційної служби України в Одеській області №82 від 13.09.2016 року про примусове повернення в країну походження громадянина Афганістану ОСОБА_3, в частині зобов'язання покинути територію України у термін до 02 жовтня 2016 року, застосовані ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 03.10.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Приморського районного суду м.Одеси апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя Н.А.Ільченко

14.11.2016