Справа № 463/4472/16-а
Суддя: Грицко Р. Р.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року Справа № 463/4472/16-а

Провадження № 2-а/463/258/16

Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Кисиличин М.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Марадь С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, просить визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку позивачу пенсії на підставі його заяви від 26 вересня 2016 року та довідки військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-157 від 26 вересня 2016 року, зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 88% від середнього заробітку, доплати різниці між фактично отриманою ним пенсією та належною до сплати пенсії, починаючи з 01 грудня 2015 року; виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат без застосування будь-яких обмежень максимального (граничного) розміру пенсії.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі судових рішень Шевченківського районного суду м.Києва від 17.05.2012 року та Личаківського районного суду м.Львова від 11.06.2015 року, з 01 вересня 2011 року йому була призначена пенсія за вислугу років, як працівнику прокуратури, згідно з вимогами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 88% від суми його місячного грошового забезпечення без обмеження розміру виплати такої пенсії.

26.09.2016 року військовою прокуратурою Західного регіону України позивачу видана довідка про розмір посадового окладу, окладу за військовим званням та іншими надбавками за займаною ним посадою станом на 01 грудня 2015 року для надання її до пенсійного органу з метою коригування пенсійних виплат. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням даних, зазначених у вказаній довідці, однак відповідач у здійсненні перерахунку безпідставно відмовив, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом проведення, і з огляду на те, що закони та нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, під час проведення перерахунку слід керуватись тими нормами, які діяли на момент призначення пенсії. Вважає такі дії відповідача протиправними, просить суд позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Марадь С.М. в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.25-30). Вважає, що умови та порядок перерахунку пенсії повинні визначатись Кабінетом Міністрів України, який на даний час, на реалізацію цієї норми не прийняв відповідного нормативно-правового акту, що виключає можливість проведення перерахунку. Крім цього, як зазначено в ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» її положення поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею. Крім цього, обмеження максимального розміру пенсії встановлено Законом України «Про прокуратуру», після внесення змін до нього. Тому максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд приходить до висновку, що причина пропущення строку звернення до суду є поважною, виходячи з наступного. З 01 грудня по 15 грудня 2015 року позивачу не було відомо про існування постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, оскільки така була опублікована лише 15.12.2015 року. З 16.12.2015 року по 11.02.2016 року позивач перебував у службових відрядженнях за межами міста Львова, що підтверджується довідкою військової прокуратури. З 11.02.2016 року по 03.08.2016 року військовою прокуратурою не видавалась довідки для перерахунку пенсії, у зв'язку з тим, що діяли обмеження на підвищення посадових окладів для військовослужбовців. Крім того, в період часу з 09.03.2016 року по 21.03.2016 року та з 26.08.2016 року по 26.09.2016 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність поновлення строку звернення до суду, визнавши причини пропуску строку поважними, такий строк слід поновити та розглядати справу по суті.

Судом встановлено, що на підставі судових рішень Шевченківського районного суду м.Києва від 17.05.2012 року та Личаківського районного суду м.Львова від 11.06.2015 року, з 01 вересня 2011 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років, як працівнику прокуратури, згідно з вимогами ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 88% від суми його місячного грошового забезпечення без обмеження розміру виплати такої пенсії.

Відповідно до довідки № 18/2-157 від 26.09.2016 року, виданої військовою прокуратурою Західного регіону України, сума грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.12.2015 року становить 43976,21 грн. (а.с.3).

На підставі вказаної довідки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням даних, зазначених у вказаній довідці.

Як вбачається з рішення про відмову у перерахунку пенсії № 3501 від 26.09.2016 року (а.с.5), Управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, оскільки, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначається пенсія відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Тому з 01 червня 2015 року по даний час пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в порядку та на умовах, визначених вказаним законом, не призначаються (не перераховуються).

Разом з тим, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру», редакція якої неодноразово змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Крім цього, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності 01 квітня 2014 року, у редакцію статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» були знову внесені зміни, а відсоток розміру пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, визначається на рівні 70%.

Разом з тим, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на момент виходу позивача на пенсію, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ст.22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 року (справа № 21-348а13) та від 17.12.2013 року (справа № 21-445а13), а в силу вимог ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Таким чином, виходячи із суті соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено, шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені зміни до статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» щодо порядку проведення перерахунку пенсії стосуються тих працівників, які реалізували своє право на пенсійне забезпечення після набуття вказаними змінами чинності.

Отже, відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії не відповідає висновкам Конституційного Суду України, оскільки звужує права позивача, що існували у нього під час виходу на пенсію, що свідчить про порушення прав позивача на пенсійне забезпечення, які підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання вказаної відмови відповідача неправомірною та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова здійснити позивачу перерахунок пенсії згідно з довідкою військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-157 від 26.09.2016 року, виходячи із розрахунку 88 відсотків від середнього заробітку, доплати різниці між фактично отриманою позивачем пенсією та належною йому до сплати, починаючи з 01 грудня 2015 року, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

З таких же підстав, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині проведення перерахунку без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії, оскільки зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», які встановлюють граничний розмір пенсії працівника прокуратури на рівні десяти прожиткових мінімумів набули чинності лише 01.04.2015р. у зв'язку із прийняттям Закону України від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а тому стосуються тих працівників, які реалізували своє право на пенсійне забезпечення після 01.04.2015р., в той час як позивачу пенсію призначено з 01.09.2011 року.

Керуючись ст.ст.7-12, 86, 161, 162, 163, 167, 256, 267 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1, на підставі його заяви від 26.09.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви від 26.09.2016 року з врахуванням довідки військової прокуратури Західного регіону України № 18/2-157 від 26.09.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із розрахунку 88% від середнього заробітку, доплати різниці між фактично отриманою ним пенсією та належною до сплати пенсії, починаючи з 01 грудня 2015 року; виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат без застосування будь-яких обмежень максимального (граничного) розміру пенсії.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м.Львова, шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Грицко Р.Р.