Справа № 2а-2238/12/1070
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 року м. Київ К/800/20356/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - ГУ МВС) України в Київській області, Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - МВ ГУ МВС) України в Київській області про визнання неправомірними наказів, поновлення на посаді, зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ГУ МВС України в Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, після уточнення якого просив:

- визнати неправомірним та скасувати наказ начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області від 19 грудня 2011 року № 310 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Фастівського МВ»;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ МВС України в Київській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Фастівського МВ» від 19 квітня 2012 року № 276 (із змінами, внесеними наказом від 27 квітня 2012 року № 293) в частині його звільнення з органів внутрішніх справ України за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114);

- визнати неправомірним та скасувати наказ т.в.о. начальника ГУ МВС України в Київській області від 16 травня 2012 року № 394 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ України за порушення дисципліни;

- зобов'язати ГУ МВС України в Київській області поновити його на посаді помічника начальника - оперативного чергового Фастівського МВ (з обслуговування міста Фастів та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 травня 2012 року по 30 травня 2012 року в сумі 1941,75 гривень.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 7 червня 2012 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області від 19 грудня 2011 року № 310 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Фастівського МВ». У задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 7 червня 2012 року в частині відмови у задоволенні позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено частково. Скасовано накази ГУ МВС України в Київській області від 19 квітня 2012 року № 276 (із змінами, внесеними наказом від 27 квітня 2012 року № 293), від 16 травня 2012 року № 394 о/с в частині звільнення позивача - помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) з 16 травня 2012 року за підпунктом «є» пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення № 114. Поновлено позивача на посаді помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області з 16 травня 2012 року. Зобов'язано ГУ МВС України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16 травня 2012 року.

У касаційній скарзі ГУ МВС України в Київській області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_4 подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судами попередніх інстанцій, що ОСОБА_4 з 16 лютого 2011 року проходив службу на посаді помічника начальника міського відділу - оперативного чергового Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області.

Наказом начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області від 19 грудня 2011 року № 310 позивачеві за порушення службової дисципліни оголошено догану.

Наказом ГУ МВС України в Київській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Фастівського МВ» від 19 квітня 2012 року № 276 (із змінами, внесеними наказом від 27 квітня 2012 року № 293) вирішено звільнити позивача з органів внутрішніх справ України за підпунктом «є» пункту 64 Положення № 114.

Наказом ГУ МВС України в Київській області від 16 травня 2012 року № 394 о/с, на підставі наказу ГУ МВС України в Київській області від 19 квітня 2012 року № 276, майора міліції ОСОБА_4, - помічника начальника міського відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова та Фастівського району) з 16 травня 2012 року звільнено у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «є» пункту 64 Положення № 114.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції скасував наказ начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області від 19 грудня 2011 року № 310 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Фастівського МВ», виходячи з того, що відповідачем, на підтвердження правомірності прийняття вказаного наказу, не надано документів службового розслідування щодо відповідного реагування позивача на повідомлення та заяви про злочин. Тобто, не доведено факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за який до нього застосовано догану. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Апеляційний суд погодився з таким висновком окружного суду, при цьому скасував рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та прийняв в цій частині нову постанову про часткове задоволення позову. Зазначив, що застосоване наказами ГУ МВС України в Київській області від 19 квітня 2012 року № 276 (із змінами, внесеними наказом від 27 квітня 2012 року № 293) та від 16 травня 2012 року № 394 о/с до позивача дисциплінарне стягнення не відповідає тяжкості проступку та обставинам, за яких його скоєно.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції на підставі наступного.

Відповідно до приписів підпункту «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене в статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту, зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно - правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника органів внутрішніх справ і його ставлення до вчиненого.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 10 квітня 2012 року працівниками оперативного відділу штабу ГУ МВС України в Київській області здійснено перевірку, зокрема, дотримання обліково-реєстраційної дисципліни працівниками Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області. У ході перевірки при прослуховуванні записів реєстратора засобів мовної інформації міського відділу за 7 квітня 2012 року виявлено три незареєстровані повідомлення про злочини.

ОСОБА_4 надав письмові пояснення по суті вчиненого порушення, згідно з якими визнав свою вину та зазначив, що не зареєстрував отримані повідомлення про злочини, оскільки готувався до зміни добового чергування і припустив можливість прибуття заявників до міського відділу для написання заяв.

У зв'язку з нереєстрацією повідомлень громадян про злочини та ненаправленням нарядів на місце пригод ОСОБА_4 вирішено звільнити з органів внутрішніх справ України за порушення, зокрема, статті 7 Дисциплінарного статуту та пункту 2.2 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, затвердженої наказом МВС України від 14 квітня 2004 року № 400.

Згідно пункту 3.1 цієї Інструкції заяви і повідомлення про злочини, що вчинені або готуються, реєструються цілодобово в чергових частинах органів внутрішніх справ оперативними черговими відразу після їх надходження, що відображається в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, а також на персональній електронно-обчислювальній машині шляхом введення до автоматизованої інформаційно-пошукової системи «ФАКТ».

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, за час проходження служби у Фастівському МВ ГУ МВС України в Київській області позивач мав наступні заохочення: згідно з наказом ГУ МВС України в Київській області від 16 грудня 2008 року нагороджений відзнакою-медаллю «За сумлінну службу» ІІІ ступеня; згідно з наказом Департаменту карного розшуку МВС України від 16 грудня 2010 року - відзнакою МВС України «За доблесть і відвагу в службі карного розшуку» ІІ ступеня; згідно з наказом ГУ МВС України в Київській області від 13 квітня 2009 року - відзнакою МВС України «За відзнаку в службі» ІІ ступеня.

Згідно службової характеристики, наданої 8 травня 2012 року начальником Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області підполковником міліції ОСОБА_5, за час служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_4 зарекомендував себе як грамотний фахівець, ініціативний і принциповий працівник. До виконання службових обов'язків ставиться чесно і сумлінно.

На підставі викладеного та встановлених по справі обставин, суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду щодо незаконності прийняття ГУ МВС України в Київській області наказів від 19 квітня 2012 року № 276 (із змінами, внесеними наказом від 27 квітня 2012 року № 293) та від 16 травня 2012 року № 394 о/с, так як застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади - крайнього заходу дисциплінарного впливу, є передчасним і не відповідає тяжкості проступку ОСОБА_4 та обставинам, за яких його вчинено.

Оскільки позивача неправомірно звільнено з посади, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції щодо поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи та висновків суду, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання неправомірними наказів, поновлення на посаді, зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.