Справа № 802/867/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/867/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Забродська Л.О.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

03 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача: Лукашенко Є.О.

представника третьої особи: Петришина В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: військово-лікарська комісія Центрального регіону Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в червні 2016 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) щодо не прийняття рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, укладеного 29.02.2012 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ; зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) достроково припинити (розірвати) контракт про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, укладеного 29.02.2012 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 Заболотним С.В.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною відмову командування військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування В 2731) щодо прийняття рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, укладеного 29.02.2012 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ; зобов`язано командування військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 та вирішити питання про дострокове припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, укладеного 29.02.2012 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 Заболотним С.В., з урахуванням висновків суду.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись при цьому на неправильне застосування судом норм матеріального права.

В судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити.

Відповідач повноважних представників до суду не направив, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи. До початку судового розгляду відповідач надіслав на адресу суду заперечення на апеляційну скаргу, у якій, окрім іншого, просить справу розглядати без участі його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги наявні в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, 29 лютого 2012 року між громадянином України (військовослужбовцем) ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (а.с. 5 - 6).

Порядок розірвання та продовження строку дії Контракту визначено у п. 4 Контракту, де зазначено, що сторони зобов`язуються не пізніше як за три місяці до закінчення строку контракту укласти новий або повідомити одна одну про небажання укладати контракт чи відмову в його укладенні з повідомленням причин, зазначених нормативно-правовими актами.

При цьому, пунктом 6 Контракту визначено, що при вирішенні питань, не передбачених цим контрактом, сторони керуються вимогами законів та інших нормативно-правових актів.

Отже, з лютого 2012 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 ., якій у подальшому було надано умовне найменування військова частина - польова пошта НОМЕР_2 (а.с. 85-86).

В липні 2014 року позивач отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення м`яких тканин лівого передпліччя.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 328 госпітальною ВЛК хірургічного профілю Військово - медичного клінічного центру Центрального регіону, на підставі ст. 10в графи II Розкладу хвороб, ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби. Зазначений висновок затверджено 12.05.2016 року постановою штатної ВЛК Центрального регіону ( а.с. 8-9 ).

В зв`язку з зазначеним, позивач 16.05.2016 року звернувся з рапортом до командування військової частини НОМЕР_2 про звільнення його з лав Збройних Сил України за станом здоров`я. До рапорту позивачем долучено свідоцтво про хворобу №328 ( а.с. 11 ).

Проте, за наслідком розгляду зазначеного рапорту командування військової частини польова пошта № НОМЕР_2 не погодило рапорт та відмовило ОСОБА_1 у звільненні з лав ЗСУ за станом здоров`я, зазначаючи про відсутність підстав, передбачених п.п. б п. 8 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" ( а.с. 11 ).

Не погодившись із вказаним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент звернення ОСОБА_1 до командування військової частини не діяв особливий період, а тому відмова у достроковому звільненні за відсутності підстав, передбачених п.п. б п. 8 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу" , є протиправною. При цьому, суд зазначив, що він не має права підміняти орган, який уповноважений вирішувати питання щодо припинення (розірвання) контракту з військовослужбовцем, оскільки це не є компетенцією суду, а тому зобов`язав командування військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 та вирішити питання про дострокове припинення (розірвання) контракту про проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Пунктом "б" ч.2 ст.26 вказаного Закону визначено, що звільнення зі служби проводиться, серед іншого, військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Згідно з п. "б" ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

При цьому, у відповідності до п.п. "б" п. 1 ч.8 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що командуванням військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) позивачу було відмовлено у звільненні з лав ЗСУ за станом здоров`я, з посиланням на відсутність підстав, передбачених п.п. б п. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". Тобто, в даному випадку, відповідач посилається на існування на час звернення позивача із рапортом особливого періоду.

Разом з тим, суд критично оцінює вищезазначені висновки відповідача, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Подібне визначення особливого періоду міститься в ст.1 Закону України "Про оборону України", відповідно до якого особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Дія особливого періоду, під час якого згідно п.п. б п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу "військовослужбовець звільняється з лав ЗСУ за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо він не висловив бажання продовжувати військову службу, обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, указами Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року, №454/2014 від 06.05.2014 року, № 607/2014 від 27.07.2014 року та № 15/2015 від 14.01.2015 року в Україні оголошувалась часткова мобілізація, а тому особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач звернувся до командування військової частини польова пошта № НОМЕР_2 з рапортом про звільнення з військової служби за станом здоров`я 16 травня 2016 року, тобто в період, коли особливий період в Україні не діяв.

Виходячи з викладеного, підстава для застосування відповідачем п.п. б п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" під час непогодження вищезазначеного рапорта відсутня, що вірно становив суд першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 та вирішити питання про дострокове припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, виходячи з наступного.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач просить зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) достроково припинити (розірвати) контракт про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, укладеного 29.02.2012 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 Заболотним С.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене, а також з метою забезпечення повного та всебічного захисту порушеного права позивача, колегія суддів дійшла висновку про зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) достроково припинити (розірвати) контракт про проходження ОСОБА_1 військової служби. Рапорт, поданий позивачем командуванню військової частини, уже був ним розглянутий та вирішено питання про дострокове припинення контракту, а тому зобов`язання відповідача повторно вчинити такі дії не призведе до ефективного захисту порушеного права позивача.

На підставі зазначеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо часткового задоволення позову, що призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Згідно ч.1 ст.267 суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи на обставини справи колегія суддів дійшла до висновку щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення та подання звіту відповідачем про результати виконання постанови суду у строк до 5 грудня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: військово-лікарська комісія Центрального регіону Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову якою позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову командування Військової частини НОМЕР_1 , умовне найменування НОМЕР_2 щодо прийняття рішення про достроково припинення (розірвання) контракту про проходження громадянином України ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, укладеного 29.02.2012 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 Заболотного С.В., з урахуванням висновків суду.

Зобов`язати командування Військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ) достроково припинити (розірвати) контракт укладений 29 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 Заболотного С.В.

Контроль за виконанням цього рішення покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування НОМЕР_2 ), про що подати до Вінницького апеляційного адміністративного суду звіт до 05 грудня 2016 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 10 листопада 2016 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.