Справа № 202/5906/16-а
Суддя: Шклярук Д. С.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/5906/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 листопада 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, у якому просить суд: визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ОСОБА_4 щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову серії ПС 2 № 708937 від 31 серпня 2016 року винесену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ОСОБА_4 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 255 гривень.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що 31 вересня 2016 року, керуючи автомобілем вона рухалася у місті Дніпро по вул. Набережній Заводській. В районі будинку № 52 її зупинив інспектор відповідач, який начебто виявив її діях порушення вимог дорожньої розмітки 1.18 ПДР, кваліфікував її дії за ч. 1 ст. 122 КУпАП і клав постанову про адміністративне правопорушення ПС 2 № 708937.

Вважає дії відповідача протиправними, а прийняте рішення незаконним через те, що відповідачем не було дотримано вимог ст. 283 КУпАП, не встановлено доказів її провини у вищезазначеному адміністративному правопорушенні та порушений процесуальний порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Окрім постанови відсутні будь-які докази її провини, що свідчить про односторонність і неповноту при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені у позові обставини просила заяву задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував зауважуючи на правомірності своїх дій та законності прийнятого рішення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали савари та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що сторони знаходяться у публічно-правових відносинах, які врегульовані Кодексом адміністративного судочинства України.

31.08.2016 року відповідачем інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 було винесено постанову ПС 2 № 708937 якою до позивача ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У постанові серії ПС 2 № 708937 від 31.08.2016 року відповідачем вказано, що водій ОСОБА_3, 31.08.2016 року, о 11:28 год., в м. Дніпро по вул. Набережна Заводська, 52, керуючи автомобілем НОМЕР_1, проїжджаючи перехрестя вул. Набережна Заводська та пл. Свободи, будучи в крайньому лівому ряді не виконала вимог дорожньої розмітки 1.18, чим порушила ПДР України.

Вказане рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було вручене позивачці на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ч. 3 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 246 КУпА порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачем не було надано доказів, які б спростовували пояснення та заперечення позивача, викладені у позові.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було надано доказів на підставі яких він 31.08.2016 року встановив наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (за обставин викладених у винесеній ним постанові), винність ОСОБА_3 у його вчиненні, суд доходить до обґрунтованого висновку про те, що відповідач не виконав свого обовязку, передбаченого ст. 71 КАС України щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а отже за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Окрім того, у оскаржуваній постанові у повній мірі не розкрито обєктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП оскільки не зазначено спосіб його вчинення, зокрема, яким саме чином позивачкою не було дотримано вимоги ПДР України та порушено дорожню розмітку 1.18.

Дії субєкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та не кореспондуються із принципом презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України.

При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом із тим, доказування вини особи, яка притягується до юридичної відповідальності є забезпеченням принципу змагальної процедури.

Основним і первинним предметом доказування справ про адміністративні правопорушення є встановлення уповноваженим органом (посадовою особою) наявності сукупності ознак складу адміністративного правопорушення, у тому числі вини особи в учиненому нею діянні, фактів, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у справі Allenet de Ribemont v. France (скарга № 15175/89, постанова від 10.02.1995 року) підкреслює, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обовязок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини у справі Salabiaku v. France (скарга № 10519/83) встановив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування… необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, повязана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

В рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету ОСОБА_5 Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій, одним із принципів застосування адміністративних стягнень є покладення обов'язку забезпечення доказів на адміністративний орган влади (принцип 7).

Зазначені принципи і положення Закону при вчиненні дій і прийнятті рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності забезпечені дотриманням не були, а тому позовні вимоги у частині визнання дій та рішення відповідача протиправними є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню разом із вимогою про скасування постанови.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Керуючись ст.ст. 69-71, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ОСОБА_4 щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову серії ПС 2 № 708937 від 31 серпня 2016 року винесену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпрі ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 255 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Д.С. Шклярук