Справа № 760/8410/16-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/8410/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Лазаренко В.В. Провадження № 2-а/760/808/16 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 22 серпня 2016 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації (надалі за текстом - «Управління»), Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат протиправними та про зобов'язання здійснити перерахунок та нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за текстом - «Закон 796-XII»), з урахуванням проведених виплат. Також позивач просив стягнути з Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на його користь 6 790 грн. недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2015 рік

Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 22 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 має правовий статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. 2 категорії.

За 2015 р. допомога на оздоровлення нараховувалась позивачеві виходячи з розмірів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 р. № 562.

Нормами статті 48 Закону № 796-XII передбачено виплату одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника.

Зокрема, згідно названої статті Закону № 796-XII щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії була встановлена у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема пунктом 28 Розділу ІІ, були внесені зміни у названу статтю Закону № 796-XII.

Відповідно до цих змін одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) названі положення пункту 28 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними.

В силу вимог частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 48 Закону № 796-XII в їх первинній редакції.

Разом з тим, 01.01.2015 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 р. № 79-VIII.

Пунктом 26 цього Закону Установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Підпунктом 8 пункту 4 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 р. № 76-VIII статтю 48 викладено у новій редакції, за змістом якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В силу вимог пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджету України на 2015 рік» норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Приймаючи до уваги наведене, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а твердження скаржника про те, що виплата допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України, суперечить Конституції України є помилковим.

Наведені законодавчі акти неконституційними не визнавались, а відтак підлягають застосуванню.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду міста Києва від 22 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 15 листопада 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.