Справа № 806/1198/16
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"07" листопада 2016 р. Справа № 806/1198/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

представника прокуратури,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "11" серпня 2016 р. у справі за позовом Житомирської місцевої прокуратури до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області визнання протиправними дій, визнання протиправною і скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ,-

ВСТАНОВИВ:

Житомирська місцева прокуратура 06.07.2016 року звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Юрчука Ю.В. при прийнятті рішення про закінчення виконавчого провадження № 48232152 від 30.12.2015 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 48232152 від 30.12.2015 року, винесену державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Юрчука Ю.В.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 30.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 48232152.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира по справі № 295/11794/13-ц від 31.10.2013 року, залишеного в силі постановою Верховного суду України від 01.07.2015 року, зобов'язано ОСОБА_4 звільнити земельну ділянку загальною площею 0,0417 га та нормативною грошовою оцінкою 96804,63 грн. по АДРЕСА_1.

23.07.2015 року за заявою прокурора м. Житомира про відкриття виконавчого провадження відповідачем було відкрито виконавче провадження № 48232152 з примусового виконання виконавчого листа № 295/11794/13-ц, виданого 21.07.2015 Богунським районним судом м. Житомира, про зобов'язання ОСОБА_4 звільнити земельну ділянку загальною площею 0,0417 га та нормативною грошовою оцінкою 96804,63 грн. по АДРЕСА_1.

30.12.2015 року державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 48232152 згідно п.8 ч.1 ст. 49 Закону.

Відповідно до зазначеної постанови, вказане рішення мотивоване фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, оскільки прибувший до відділу ДВС боржник "повідомив про те, що земельну ділянку ... було звільнено та надав копію акта прийому-передачі земельної ділянки Житомирськії міській раді від 10.08.2015 року за підписом в.о. міського голови Цимбалюк Л.В."

Приймаючи оскаржуване рішення, та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в державного виконавця були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-XIV, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження №48232152 від 13.12.2015 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч.1 ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Також, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997р. зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

За змістом же п.68 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15.03.2001р. якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Спірні правовідносини між сторонами виникли в сфері виконання судового рішення та регулюються нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV (надалі Закон № 606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-ХІV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 75 Закону № 606-XIV, яка визначає загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, який становить сім днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання рішення суду, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну (ч. 3 ст. 11 вказаного Закону).

Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV, встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі ФАКТИЧНОГО виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону № 606-ХІV про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV можливо лише у разі фактичного виконання виконавчого документу в повному обсязі. Тобто, підставою для застосування цієї норми є безумовне повне виконання судового рішення, чому кореспондує обов'язок державного виконавця перевірити ці обставини.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на законність постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із фактичним виконанням виконавчого провадження, посилаючись на акт прийому-передачі земельної ділянки від 10.08.2015, відповідно до якого ОСОБА_4 повернув, а Житомирська міська рада прийняла, згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира по справі № 295/11794/13-ц від 31.10.2013 року, з строкового платного користування земельну ділянку площею 0,0417 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1

Проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, у вказаному акті нічого не зазначено щодо звільнення земельної ділянки, а тому він не може свідчить про виконання судового рішення.

Крім того, згідно акту Державної екологічної інспекції у Житомирської області, яка є стягувачем по виконавчому провадженню № 48232152 , обстеження земельної ділянки від 09.08.2016, земельна ділянка в АДРЕСА_1 огороджена по периметру парканом з червоного каменю, за яким розташовано будівля та господарські споруди. На запит прокуратури, листом виконавчого комітету Житомирської міської ради від 10.08.2016 № 21/6968 повідомлено, що враховуючи наявність на земельній ділянці по АДРЕСА_1 одноповерхової будівлі з парканом, ОСОБА_4 не було припинено фактичного користування земельною ділянкою у відповідності до умов акту прийому-передачі об'єкта оренди від 10.08.2015 року.

Зазначене свідчить, що державний виконавець не вжив всіх заходів, необхідних для виконання рішення в повному обсязі, а саме: не переконався у фактичному виконанні судового рішення та передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі апелянт не вказує яким саме чином було перевірено факт виконання судового рішення, тобто дотримано ст.75 Закону № 606-ХІV, а лише зазначає про отримання від боржника та відсутність нормативного закріплення обов'язку складання акту при проведенні перевірки.

Таким чином, на думку апелянта, підставою для закінчення виконавчого провадження може слугувати лише повідомлення про самостійне виконання рішення, без перевірки достовірності відображених боржником даних.

Однак, відображені в апеляційній скарзі висновки прямо суперечать нормам матеріального права Закону № 606-ХІV, адже саме на державного виконавця покладено обов'язок перевірки виконання рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що у державного виконавця не було законних підстав для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 48232152 від 30.12.2015 року у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, як це передбачено п. 8 ч. 1 статті 49 Закону № 606.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "11" серпня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирська місцева прокуратура вул.Леха Качинського,2,м.Житомир,10014

Прокуратура Житомирської області , вул.1 Травня, 11, м.Житомир

3- відповідачу/відповідачам: Богунський відділ державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вул. Перемоги, 55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,