Справа № 638/7211/16-а
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді Штих Т.В., секретаря Чаленко Н.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Антоненко А.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконною і скасувати постанову серія ПС2 № 878371 від 18 квітня 2016 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Харкові лейтенантом поліції Антоненко А.О. про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КпАП України у виді штрафу розміром 255 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 18 квітня 2016 року вона, керуючи автомобілем PEUGEOT 107, держ.номер НОМЕР_1, вимушено, за незадовільним станом здоров'я, зупинилась на пл. Конституції, 26 в м. Харкові, про що повідомила патрулю поліції, які підійшли до автомобілю. Однак її пояснення не були прийняті до уваги та відразу складено постанову про адміністративне правопорушення, при цьому поліцейський не ознайомив її з правами та обов'язками, їй не було надано часу для звернення за правовою допомогою та подання інших доказів по справі.

Окрім того, після ознайомлення з оскаржуваною постановою стало зрозуміло, що вона містить дані, які не відповідають дійсності, а саме невірно вказано відомості про особу, щодо якої розглядається справа, а саме адресу проживання та по батькові, а також пункт порушення Правил ДРУ.

Оскільки позивач вважає, що відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, скористався своїм службовим становищем та неправомірно виніс постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності, вона звернулась до суду із вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, а від її представника надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та попросила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач інспектор роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Харкові лейтенант поліції Антоненко А.О. до судового засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою ПС2 № 878371 від 18 квітня 2016 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Харкові лейтенантом поліції Антоненко А.О. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

В постанові вказується, що 18 квітня 2016 року о 10:35 год. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем PEUGEOT 107, держ.номер НОМЕР_1 за адресою м. Харків, пл. Конституції, 26, здійснила зупинку і стоянку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п.8.4 ПДР України, в результаті чого вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема, передбачено відповідальність за порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення необхідно з'ясувати місце вчинення, обставини та причини скоєння правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Однак, відповідач протокол про адміністративне правопорушення, який би свідчив про факт скоєного правопорушення позивачем не склав, а відразу склав постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Проте доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова не містить. Підчас розгляду справи в суді також не надано доказів на користь правомірності оскаржуваної постанови.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд прийшов до висновку, що при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, накладеного на ОСОБА_1, відповідачем не в повній мірі було враховано конкретні обставини справи та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність правопорушника.

Згідно матеріалів справи, позивач не працює, зупинку здійснила вимушено, забороняючого знаку не бачила, та враховуючи, що жодних тяжких наслідків зазначене правопорушення за собою не мало, матеріальної шкоди заподіяно не було, тому при призначенні виду та розміру покарання відповідач повинен був керуватися положеннями ст. 22 КУпАП, яка передбачає можливість звільнення порушника від адміністративної відповідальності, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, і обмежитися у відношенні порушника усним зауваженням.

КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Постанова (рішення) по справі про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, при складанні якого необхідно враховувати встановлені законом вимоги до змісту і форми цього документа.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП, постанова має містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У цьому процесуальному документі необхідно обґрунтовувати і мотивувати юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов'язана з повним, всебічним і об'єктивним дослідженням обставин справи, привальним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Постанова про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 878371 від 18 квітня 2016 року не відповідає вимогам зазначеної вище статті, бо містить дані, які не відповідають дійсності, а саме по батькові та адресу ОСОБА_1

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Пунктом 5 Розділу IV вказаної Інструкції передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Бланк постанови серія ПС2 № 878371 від 18 квітня 2016 року, яка складена відповідачем не відповідає типовому бланку, який зазначений в Інструкції в 5 додатку, де окрім всього зазначена графа «8. До постанови додаються__», та на зворотному боці зазначений текст з правами та обов'язками особи, що притягається до адміністративної відповідальності, так само відповідач при заповнені постанови, що оскаржується, заповнював її у супереч п.8 розділу XIII зазначеної Інструкції, а саме не зазначив свою посаду, спеціальне звання та прізвище, ім'я, по батькові друкованими літерами.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Отже, суд прийшов до висновку, що інспектором не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують відповідальність, при складанні оскаржуваного рішення не дотримано вимог закону, проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення з численними порушеннями вимог законодавства, занесені в оскаржувану постанову відомості, які не відповідають дійсності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015усправі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, в тому числі, прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

Відповідно до ст.2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2).

Відповідно до ч. 2, ч. 4ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно до вимог ч. 6ст. 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до положень КУпАП, правопорушеннявиявлені в сфері забезпечення безпеки дорожньогоруху, мають бути зафіксовано за допомогою працюючих в автоматичномурежимі спеціальних технічнихзасобів,щомаютьфункції фото- і кінозйомки,відеозапису.

ОСОБА_1 не вчиняла стоянку у забороненому знаком місці, а лише вимушено зупинилась за незадовільним станом здоров'я. Постанова серія ПС2 № 878371 від 18 квітня 2016 року складена стосовно позивача, однак містить анкетні дані, які не збігаються з даними ОСОБА_1, що є неприпустимим порушенням та позбавляє можливості подавати до виконання таке рішення.

У даній справі про адміністративне правопорушення постанови про адміністративне правопорушення, інших доказів, які встановлювали б факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, не міститься.

Згідно ст. 86 КАС України , суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об»єктивному дослідженні.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, із вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що свідки, які б підтвердили факт вчинення правопорушення, відсутні.

Керуючись ст. ст. 11, 18, 19, 48, 50, 71, 103, 104-106, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Антоненко А.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - задовольнити.

Постанову серії ПС2 № 878371 від 18 квітня 2016 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Харкові лейтенантом поліції Антоненко А.О. про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КпАП України у виді штрафу розміром 255 гривен стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Судові витратив вважати сплаченими позивачем.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення.

Суддя Штих Т.В.