Справа № 804/15431/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2016 рокусправа № 804/15431/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" м. Дніпропетровськ Приходько Юлії Вікторівни

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" м. Дніпропетровськ Приходько Юлії Вікторівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" м. Дніпропетровськ Приходько Юлії Вікторівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "АКТАБАНК" був укладений договір банківського вкладу "Універсальний" №В20-207468/Т, за умовами якого, відповідно до пункту 1.1 вкладник передає до Банку, а Банк приймає грошові кошти в сумі 80000,00 грн. терміном на 3 (три) місяці з 05.08.2014р. по 05.11.2014р. під 13,00 % річних.

05.08.2014 року на депозитний рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_1 за Договором №В20-207468/Т від 05.08.2014р. були зараховані кошти в розмірі 80000 грн., які надійшли з іншого рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 за призначенням платежу "перерахування коштів з депозиту В20-207467/Т від 05.08.14 для залучення коштів на депозит, угода В20- 207468/Т від 05.08.2014р.", що підтверджується мемориальним ордером №115596 від 05.08.2014 р., випискою по особовим рахункам за 05.08.2014р., наданими представником уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКТАБАНК".

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи дану справу суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів апеляційної інстанції, такий висновок не ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права з огляду на наступне.

Зокрема, в силу пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України «суб'єкт владних повноважень» - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Отже, публічно-правовим спором є той спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Слід зазначити, що колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палатою в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) вказала, що виходячи із системного аналізу частини 3 статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність», пункту 6 статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

У даній справі, Банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

Колегія суддів апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі, бере до уваги, що позивач звернулася до суду з позовом 04.11.2015 року. При цьому, на час звернення позивача до суду Постановою правління Національного банку України від 15.01.2015 року №19 прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АктаБанк»», розпочата процедура ліквідації цього банку. Отже, на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що на спори які виникають до стадії ліквідації (банкрутства) банку, поширюється юрисдикція адміністративних судів (це зокрема спори в період дії тимчасової адміністрації).

За таких обставин, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Такий висновок співпадає з правовою позицією Верховного Суду України, що викладена вище.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права до встановлених у справі обставин, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст. 203, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АктаБанк" м. Дніпропетровськ Приходько Юлії Вікторівни - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року - скасувати.

Провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак