Справа № 815/4574/16
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/4574/16

Справа № 815/4574/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вернон Шиппінг» про призначення документальної позапланової виїзної перевірки, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вернон Шиппінг» про призначення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Вернон Шиппінг» з питань дотримання податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на додану вартість, правомірності та повноти відображення в податковій звітності інформації щодо нарахування, сплати податку на додану вартість та відображення сум до податкового кредиту за період 2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на можливість порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України, оскільки ДПІ у Суворовському районі м. Одеси встановлено ризикові операції щодо придбання сільськогосподарської продукції, у зв’язка з чим позивачем на адресу відповідача надіслано запити від 11.07.2016 року №3161/10/15-54-12-01, від 04.08.2016 року №4136/10/15-54-12-01 та від 11.08.2016 року №4585/10/15-54-12-01, відповіді на які ТОВ «Вернон Шиппінг» не було надано. Також, позивачем встановлено скрутки (придбання одного товару – реалізація іншого), які здійснювались між відповідачем та контрагентами, а також отримання товарів відповідачем від контрагентів, що є учасниками схем, задіяних в постачанні та використанні сумнівного податкового кредиту та по яким ДФС України доведені до відпрацювання. Так, з метою виконання основних функцій податкових органів щодо контролю достовірності та повноти відображення інформації в податковій звітності та для з’ясування реальності та повноти відображення операцій в бухгалтерському обліку з відповідним відображенням сум операцій в податкових накладних, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач надав до суду заперечення (а.с. 62-66), відповідно до яких зазначив про не правомірність заявлених позовних вимог, які ґрунтуються на помилкових доводах позивача щодо тлумаченняня п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПКУ, оскільки в даному випадку рішення суду стосується перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, а чинним законодавством не передбачено повноважень контролюючих органів на звернення до адміністративного суду з вимогами про призначення документальних позапланових перевірок суб’єктів господарювання та повноважень адміністративного суду щодо надання дозволу на здійснення таких заходів, у зв’язку з чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із пунктом 10 частини 1 статті 3 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У зв’язку з відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справу вирішено розглянути в порядку ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вернон Шиппінг» відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи зареєстровано 01.06.2007 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради як юридична особа, код ЄДРПОУ 35179042 та згідно довідки про взяття на облік платника податків знаходиться на податковому обліку у ДПІ у Суворовському районі м. Одеси (а.с. 34-35).

Підприємство є платником податку на додану вартість відповідно до Свідоцтва №100046969 серії НБ№070672 про реєстрацію платника податку на додану вартість (а.с.36).

Так, судом встановлено, що ДПІ у Суворовському районі м. Одеси, для виконання основних функцій податкових органів щодо контролю достовірності та повноти відображення інформації в податковій звітності, для з’ясування реальності та повноти відображення операцій в бухгалтерському обліку з відповідним відображенням сум операцій в податкових деклараціях по господарським операціям з контрагентами за 2016 рік, на адресу ТОВ "Вєрнон Шиппінг" складено та направлено запити про надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень від 04.08.2016 року №4136/10/15-54-12-01 та від 11.08.2016 року 4585/10/15-54-12-01, з повідомленням підприємства, що у разі ненадання інформації, податковим органом можливе вжиття заходів, передбачених ст.ст.20, 77, 78 ПКУ(а.с.31-32).

Відповіді на вказані запити відповідачем не було надано, що, на думку податкової інспекції, є підставою для призначення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Вєрнон Шиппінг» в порядку ст.78 ПКУ, зокрема, за рішенням суду.

Суд не погоджується з даною позицією позивача, з огляду на наступне.

Згідно із п.п.75.1.2 п.75 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Обставини за наявності яких призначається документальна позапланова перевірка, наведені у п.78.1 ст.78 ПК України.

Так, ст. 20 ПК України визначені права контролюючих органів, яким є у даному випадку ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Зокрема, у п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючих органів проводити перевірки відповідно до законодавства.

При цьому, право контролюючих органів на звернення до суду стосовно надання дозволу на призначення перевірки даною нормою не визначено.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Так, з 01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VІІІ (Закон №71), пунктом 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Тобто, із наведеної норми встановлено, що органом, який надає контролюючому органу дозвіл на проведення позапланової перевірки платника податку з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік, визначено виключно Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи звітної податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік дохід від будь-якої діяльності (з вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, позивача складає 656000,00 грн. (а.с.95-99).

Щодо передбаченої у даній нормі можливості проведення перевірки платника податку за рішенням суду, то таке рішення суду як підставу для проведення контролюючим органом перевірки платника податків слід розцінювати у контексті положень п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України, згідно якому документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності отриманого судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Наведене також підтверджується приписами п.78.2 ст.78 ПК України, згідно якого обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 6 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

За змістом положень ч. 5 ст. 106 КАС України адміністративний позов суб'єкта владних повноважень може містити позовні вимоги інші, ніж ті, що вказані у ч. 4 ст. 105 КАС України, лише у випадках, встановлених законом.

Так, випадки, у яких контролюючі органи мають право звертатися до суду як позивачі передбачені підпунктами 20.1.30-20.1.40-1 пункту 20.1 статті 20 ПК України. Водночас право контролюючих органів на звернення до суду з позовом про надання дозволу на призначення позапланової перевірки платника податків ні цією, ні іншими нормами Податкового кодексу України не передбачено. Відсутні такі норми і у процесуальному законі, яким визначаються правила здійснення адміністративного судочинства, тобто у КАС України.

Отже, чинним законом контролюючому органу не надано повноважень на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про призначення (або надання дозволу на призначення) документальної позапланової виїзної перевірки платників податків.

До того ж, адміністративний суд, також зобов'язаний дотримуватись приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, тобто діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

Змістовний правовий аналіз наведених вище норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо призначення документальної позапланової перевірки платників податків.

Більше того, такі повноваження адміністративного суду не передбачені й іншими нормами чинного законодавства України.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що чинним законодавством не передбачено повноважень контролюючих органів на звернення до адміністративного суду з вимогами про призначення документальних позапланових перевірок суб'єктів господарювання та повноважень адміністративного суду щодо надання дозволу на здійснення таких заходів. Крім того, адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта владних повноважень, зокрема щодо призначення перевірок платників податків.

При цьому, повноваження суду стосовно прийняття рішень про призначення перевірки суб'єкта господарювання нормами діючого законодавства не збільшено, а надання дозволу на проведення контролюючим органом перевірки судом законодавчо не передбачено.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а суд відповідно до ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши зібрані та досліджені під час розгляду справи докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вернон Шиппінг» про призначення документальної позапланової виїзної перевірки – відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя П.П. Марин