Справа № 203/3922/16-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/3922/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурної інспекції у Дніпропетровській області Карленко Олексія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що постановою відповідача №43/2003 від 19.08.2016 року її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого абз.2 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф в розмірі 65250 грн. Вважає, що в матеріалах адміністративної справи не має жодних доказів на підтвердження висновків відповідача щодо порушення нею законодавства в сфері містобудівної діяльності. Так, майновий торговий комплекс по АДРЕСА_1 вона придбала в 2009-2012 роках у ТОВ «Новомосковська торгова фірма «ДОПСОК» та отримала свідоцтво про право власності на нього. В придбаному торговому комплексі вона провела ремонт, не змінюючи основних конструкцій приміщень та їх геометричних форм. Ці зміни є переобладнанням та переплануванням приміщень та в силу діючого законодавства належній їй будівлі та приміщення не є об'єктом будівництва або реконструкції, а тому не підпадають під дію ст.2 Закону України « Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». В зв'язку з цим, позивачка просила суд скасувати постанову №43/2003 від 19.08.2016 року головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурної інспекції у Дніпропетровській області Карленко О.В. про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого абз.2 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач на неодноразові виклики до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. В зв'язку з цим, у відповідності до ст.128 КАС України, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності останнього.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.08.2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурної інспекції у Дніпропетровській області Карленко О.В. за наслідками проведеної перевірки дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил за адресою: АДРЕСА_1, було винесено постанову про визнання позивачки винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф в сумі 65250 грн.

Згідно постанови підставою притягнення позивачки до відповідальності стало порушення останньою вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме: експлуатація об'єкту по АДРЕСА_1 (склади будматеріалів) не прийнятого в експлуатацію, чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Заперечуючи проти правомірності винесеної постанови позивачка посилалась на те, що майновий торговий комплекс по АДРЕСА_1 вона придбала в 2009-2012 роках у ТОВ «Новомосковська торгова фірма «ДОПСОК» та отримала свідоцтво про право власності на нього. В придбаному торговому комплексі вона провела ремонт, не змінюючи основних конструкцій приміщень та їх геометричних форм. Ці зміни є переобладнанням та переплануванням приміщень та в силу діючого законодавства належній їй будівлі та приміщення не є об'єктом будівництва або реконструкції, а тому не підпадають під дію ст.2 Закону України « Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

На підтвердження позовних вимог надала відповідні договори купівлі-продажу, з яких вбачається, що:

-на підставі договору купівлі продажу від 16.10.2009 року між ТОВ «Новомосковська торгова фірма «ДОПСОК» та ОСОБА_1, остання придбала 7/50 частин комплексу по АДРЕСА_1, що належав продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Новомосковської міської ради 01.06.2009 року, згідно рішення виконкому від 20.05.2009 року №364;

-на підставі договору купівлі продажу від 27.12.2010 року між ТОВ «Новомосковська торгова фірма «ДОПСОК» та ОСОБА_1, остання придбала комплекс по АДРЕСА_1, що належав продавцю на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду від 07.12.2009 року;

-на підставі договору купівлі продажу від 04.10.2012 року між ТОВ «Новомосковська торгова фірма «ДОПСОК» та ОСОБА_1, остання придбала 43/50 частин комплексу по АДРЕСА_1, що належав продавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Новомосковської міської ради 01.06.2009 року.

Згідно актів поточних змін від 27.06.2016 року, складених інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 вбачається, що при проведенні інвентаризації станом на 27.06.2016 року встановлено, що зазначені в акті будівлі по АДРЕСА_1 змінили призначення, а також площу за рахунок демонтування внутрішніх перегородок без порушення несучих конструкцій та відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773, не належать до самочинного будівництва.

Відповідно до складеного за наслідками інвентаризації станом на 27.06.2016 року технічного паспорту на торговий комплекс по АДРЕСА_1, останній не містить передбачених п.3.2 зазначеної «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» штампів щодо самочинного будівництва.

Згідно наданих позивачкою висновків експертного будівельно-технічного дослідження №54 від 08.09.2016 року та №55 від 09.09.2016 року, складеного судовим експертом ОСОБА_5 (свідоцтво щодо присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення будівельно-технічних експертиз №1567, строком дії до 12.12.2017 року) встановлено, що будівлі та приміщення торгового комплексу по АДРЕСА_1 не є взагалі об'єктом будівництва або реконструкції згідно з чинними нормативно правовими актами в галузі будівництва, на сам перед згідно п.3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва».

Результати виконаних заходів, що перелічені в Акті поточних змін від 27.06.2016 року, не належать до самочинного будівництва та відповідні зміни щодо будівель та споруд, приміщень по АДРЕСА_1 були результатами заходів тільки з їх часткового перепланування та переобладнання, не відносяться до капітального будівництва чи реконструкції та в питанні самочинності не суперечать вимогам ст.ст.34,36,39 Закону України «Про регулювання місто будівної діяльності», п.п.12,16 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від13.04.2011 року, ст.26 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13.04.2011 року, не потребували повторного чи додаткового введення в експлуатацію та не підпадають під дію ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Згідно ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за порушення вимог якої позивачку згідно оскаржуваної постанови було притягнуто до відповідальності, встановлено, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» цей Закон встановлює відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Статтею 1 вказаного Закону встановлено, що правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Згідно абз.2 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів II категорії складності - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат.

Статтею 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлено, що порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Така процедура накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначена «Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №244 від 06.04.1995 року, з наступними змінами (далі Порядок).

Згідно п.9 Порядку про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, які згідно з функціональними обов'язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль, складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис суб'єкту містобудування, що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого суб'єкта містобудування (п.10 Порядку).

Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підписується особою, яка його склала, суб'єктом містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також свідками (у разі наявності).

У разі відмови суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, від підписання протоколу або ознайомлення з ним уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, що складає протокол, робить про це відповідну відмітку в ньому.

Суб'єкт містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невід'ємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (п.13 Порядку).

Під час складання протоколу уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, що складає протокол, роз'яснює суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, його права та обов'язки, передбачені Законом та цим Порядком (п.14 Порядку).

Згідно п.16 Порядку справа про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - справа) розглядається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд таких справ, протягом 15 днів з дня одержання зазначеною особою протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інших матеріалів справи.

Справа може розглядатися за участю суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб.

Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Неприбуття суб'єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи (п.17 Порядку).

Справа розглядається відкрито та на засадах рівності всіх учасників (п.18 Порядку).

Згідно п.28 Порядку та ст.5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постанову про накладення штрафу може бути оскаржено суб'єктом містобудування, щодо якого її винесено, до суду протягом 15 днів з дня її винесення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з оскаржуваної постанови №43/2003 від 19.08.2016 року підставою притягнення позивачки до відповідальності стало порушення останньою вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме: експлуатація об'єкту по АДРЕСА_1 (склади будматеріалів) не прийнятого в експлуатацію, чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Разом з тим, з наданих позивачкою до позову документів вбачається, що за вказаною адресою об'єкти, які згідно чинного законодавства підлягали введенню в експлуатацію та використовувались без такого введення в експлуатацію відсутні.

Оскаржувана постанова містить посилання на те, що об'єктами, які використовувались без введення в експлуа-тацію є склади будматеріалів, але, при цьому не містить будь-якої інформації щодо конкретизації цих об'єктів, їх кількості, технічних характеристик, посилань на нормативні акти, якими передбачено введення цих об'єктів в експлуатацію.

Також з матеріалів справи не вбачається, що позивача була замовником чи підрядником цих об'єктів та відповідно суб'єктом правопорушення, передбаченого абз.2 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

В судовому засіданні позивачка також посилалась на те, що під час складання протоколу про правопорушення вона присутня не була, копія останнього їй не вручалась. Про розгляд справи вона не повідомлялась та постанову про притягнення її до відповідальності безпосередньо після розгляду не отримувала.

Вказане свідчить про недотримання відповідачем під час складання та розгляду матеріалів про правопорушення, вимог, встановлених ст.4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та п.п.10,13,14,16 «Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №244 від 06.04.1995 року, з наступними змінами.

Відповідач в судові засідання, що призначались по справі, не з'явився та у відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України будь-яких доказів щодо правомірності винесеної постанови та спростування доводів адміністративного позову не надав.

За вказаних обставин, за відсутності достатніх та належних доказів вини позивачки у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», наявності обставин, які свідчать про порушення прав позивачки на захист під час складання протоколу та розгляду справи про притягнення її до відповідальності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,11,71,128,159-163,171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурної інспекції у Дніпропетровській області Карленко Олексія Вікторовича. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову №43/2003 від 19 серпня 2016 року головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурної інспекції у Дніпропетровській області Карленко Олексія Вікторовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого абз.2 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» - скасувати.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.Ю.Казак