Справа № 203/4789/16-а
Суддя: Карпенко С. Ф.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4789/16-а
Провадження № 2-а/0203/153/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2016 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Карпенка С.Ф.

при секретарі Ркоян Ю.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача Козія І.М., Ревуки М.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2016 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на слідуючи обставини.

Оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення за порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 596 785 грн. 32 коп.

В постанові вказано, що позивач визнаний винним у тому, що він набув статус нерезидента з порушенням чинного законодавства України, і 27 червня 2015 року ввіз на територію України автомобіль «Мерседес-Бенц С220» реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Німеччина, номер кузова НОМЕР_1, надав на пункті пропуску «Краківець-Корчова» свій закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 01.11.2013 з відміткою про прийняття на постійний консульський облік генерального консульства у Мюнхені (Німеччина), як нерезидента, на підставі якого посадова особа митного органу внесла інформацію до Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС щодо пропуску на митну територію України в режимі тимчасового ввезення до 1 року вказаного автомобіля, а 20 серпня 2015 року він, надавши вказаний паспорт звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із заявою про видачу йому посвідчення на тимчасову реєстрацію вищевказаного автомобіля із зобов'язанням вивезти його за межі митної території України до 27 червня 2016 року, на підставі чого у митниці позивачу було видано посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, отримав при цьому неправомірне звільнення від сплати митних платежів, оскільки має постійне місце проживання в України і є резидентом.

Позивач просив визнати вказану постанову протиправною, скасувати її, оскільки він є нерезидентом (постійно з 2002 року проживає в Мюнхені, Німеччина, прийнятий на постійний консульський облік Генерального консульства України в м.Мюнхені, громадянства інших країн не має, постійного місця проживання в Україні не має), умислу на вчинення правопорушення не мав, отримані ним пільги є правомірними а постанова прийнята за межами строків накладання стягнення за порушення митних правил.

Вказані позовні вимоги підтримані позивачем та його представником в судовому засіданні.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, наполягаючи на тому, що в оскаржуваній постанові вірно відображено, що позивач є особою, що набула статус нерезидента з порушенням чинного законодавства України, він таким чином неправомірно отримав звільнення від сплати податків за ввезення на митну територію України транспортного засобу.

Суд,заслухав сторони, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином України, який з 2002 року проживає в Мюнхені, Німеччина, 07 травня 2002 року прийнятий на постійний консульський облік Генерального консульства України в м.Мюнхені, що підтверджується його закордонним паспортом України НОМЕР_3 від 01.11.2013 з відміткою про прийняття на постійний консульський облік генерального консульства у Мюнхені (Німеччина) (а.с.9).

Він має дозвіл на тимчасове проживання в АДРЕСА_1 (а.с.10), зареєстрований там належним чином з 28 листопада 2011 року, що підтверджено реєстрацією (а.с.14), має належним чином оформлене медичне страхування в Німеччині (а.с.18), його підприємницька діяльність зареєстрована належним чином в м.Мюнхені (а.с.22).

Копїї вказаних документів з перекладами долучені до справи, оригінали оглянуті в судовому засіданні.

Позивач є власником транспортного засобу- автомобіля «Мерседес-Бенц С220» реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Німеччина, номер кузова НОМЕР_1, копія технічного паспорту та свідоцтва про допуск автомобіля до експлуатації долучені до справи з перекладом (а.с.27, 28-29-34), оригінали також оглянуті в судовому засіданні.

Як вбачається з оскаржуваної постанови (а.с.6-8), в ній вказано наступне:

Позивач визнаний винним у тому, що він набув статус нерезидента з порушенням чинного законодавства України, і 27 червня 2015 року ввіз на територію України автомобіль «Мерседес-Бенц С220» реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації Німеччина, номер кузова НОМЕР_1, надав на пункті пропуску «Краківець-Корчова» свій закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 01.11.2013 з відміткою про прийняття на постійний консульський облік генерального консульства у Мюнхені (Німеччина), як нерезидента, на підставі якого посадова особа митного органу внесла інформацію до Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС щодо пропуску на митну територію України в режимі тимчасового ввезення до 1 року вказаного автомобіля, а 20 серпня 2015 року він, надавши вказаний паспорт звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із заявою про видачу йому посвідчення на тимчасову реєстрацію вищевказаного автомобіля із зобов'язанням вивезти його за межі митної території України до 27 червня 2016 року, на підставі чого у митниці позивачу було видано посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, отримав при цьому неправомірне звільнення від сплати митних платежів, оскільки має постійне місце проживання в України і є резидентом.

Ст.485 МК України передбачає відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме: заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Суду надані копія посвідчення сер.НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу позивача (а.с.47), його заява про видачу посвідчення на реєстрацію транспортного засобу (а.с.48), в яких вказано його мешкання АДРЕСА_2.

При цьому судом звертається увага на те, що в посвідченні про реєстрацію транспортного засобу бланк посвідчення передбачає вказівку проживання «місце постійного чи тимчасового проживання в Україні», де зазначена адреса АДРЕСА_2. Позивачем не вказувалось, що він має в Україні постійне місце проживання. Окрім того, звертається увага на те, що в посвідченні помилково вказано, що транспорт ввезений в Україну громадянином Німеччини ОСОБА_1, в той час як він є громадянином України, що має лише одне постійне місце проживання в м.Мюнхені.

Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав суду довідку КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с.57), якою підтверджено, що за адресою м.Дніпропетровськ АДРЕСА_2 знаходяться будівлі та споруди товариства «Дніпровторма», тобто це є промисловим а не житловим об'єктом.

Згідно пп. «в» п.33 ст. 4 Митного Кодексу України визначається статус нерезидента України (фізичної особи), а саме, що нерезидентами є іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Пункт 45 вказаної статті МК України визначає, що постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Згідно п.п. «в» статті 4 МК України визначається статус резидента України (фізичні особи): , а саме, що резидентами є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Сукупність доказів, наданих позивачем, підтверджує, що він є нерезидентом України, вказаний статус отриманий ним законним шляхом, правомірно. Позивач не є особою, що набрала громадянство (підданство) іншої держави.

Довідкою головного управління Державної міграційної служби України (а.с.53) підтверджується, що позивач не значиться зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку.

Звертається увага і на те, що витягом з електронної бази (а.с.37) підтверджується, що позивач неодноразово в період з 2012 року регулярно в?їзжає на свойому транспортному засобі- автомобілі «Мерседес-Бенц С220» реєстраційний номер НОМЕР_2, в Україну, виїздить на ньому до Німеччини в обумовлені строки. Підтверджено, що 27.06.2015 року він дійсно в'їхав в Україну на вказаному автомобілі, виїхав на ньому до Німеччини 10.11.2015 року, тобто в обумовлені строки, не порушив річного строку дозволу.

09 серпня 2016 року позивач знову аналогічним способом тимчасово в?їзжав в Україну на тому ж транспортному засобі, виїхав на ньому до Німеччини 11 вересня 2016 року, при цьому сторона відповідача не заперечує, що порушень митного законодавства у позивача не було.

Відповідач не надав доказів того, що позивач має постійне місце проживання в Україні.

Враховуючи вищезазначене, підтверджується, що дії позивача в даному випадку відповідали встановленим нормам Закону, фактично не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, при з'ясуванні вказаних обставин відповідачем помилково визнано, що позивач є резидентом України, а тому вказані невідповідності не можуть бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України.

Згідно ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Аналіз статті 485 Митного кодексу України свідчить про те, що суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею, пов'язаного із заявленим в документах з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, характеризується умислом. Отже, метою, як обов'язковою ознакою складу правопорушення є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір.

Основною і обов'язковою ознакою об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення є протиправне діяння. Відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Необхідною ознакою суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення є вина у формі умислу або необережності. Відсутність хоча б однієї ознаки складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність особи.

На підставі викладеного, враховуючи встановлення під час судового розгляду справи факту відсутності в діях позивача умислу та протиправних (винних) дій направлених на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України, та як наслідок, неправомірності накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на підставі оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил. Суд не має права приймати рішення на припущеннях, позов розглядається лише в межах наданих сторонами доказів.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил, доказів

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про порушення митних правил, відповідач дійшов до неправомірного висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України, а тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст.6,7, 17-19, 99,104-106, 158-162, 167 КАС України, ст.ст.4, 380, 485, 529, 531 Митного Кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України- начальника Управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_6 у справі про порушення митних правил № 0061/110000014/16 від 05 жовтня 2016 року про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.485 Митного кодексу України у вигляді штрафу в сумі 596 785 (п'ятсот дев'яносто шість тисяч сімсот вісімдесят п'ять) грн. 32 коп.

Постанову суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі, якщо судом оголошено вступну та резолютивну частини, а також, у разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Карпенко С.Ф