Справа № 815/2231/16
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2231/16

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Мишевській О.В.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., третя особа товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Кей-Колект" про:

- визнання протиправними дії державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. щодо проведення реєстрації права власності за ТОВ "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1;

- визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. за індексним номером 12318727 від 02 грудня 2015 року про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що законодавством не передбачалось можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на нерухоме майно, а приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. нотаріальна дія з нерухомим майном - предметом іпотеки не вчинялась. Відтак, відповідачем порушено приписи Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Крім того, позивач зазначає, що спірна квартира підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті", оскільки використовується як місце постійного проживання позивача та його неповнолітнього сина, загальна площа якої не перевищує 140 кв.м.

Відповідач до судового засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав.

Третя особа заперечувала проти задоволення позову, вказуючи, що нотаріус відповідно до приписів чинного законодавства має необхідний обсяг повноважень щодо прийняття рішення про реєстрацію права власності за іпотекодержателем, оскільки ці повноваження прямо передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі Порядок №868). Правовою підставою для реєстрації права власності за іпотекодержателем є іпотечний договір, в якому міститься іпотечне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки, що за правовою силою прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядком №868 (пп.1, 2 п.46) встановлено додаткові вимоги для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, серед яких, зокрема: надання письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання такої вимоги, письмового документу про завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги, у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі. У зв'язку із переходом усіх прав та обов'язків за іпотечним договором на підставі укладених вищенаведених договорів, ТОВ "Кей-Колект" скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, звернулось до відповідача, який здійснює функції державного реєстратора. На виконання вимог Порядку №868, ТОВ "Кей-Колект" надало необхідні документи, в зв'язку з чим відповідачем була вчинена нотаріальна дія посвідчення одностороннього правочину у формі заяви ТОВ "Кей-Колект", який містить одноособове рішення про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки у спосіб, погоджений сторонами в іпотечному договорі та передбачений Законом. На підставі викладеного, просив у позові відмовити.

Справа розглянута у письмовому провадженні, відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., третя особа ТОВ "Кей-Колект" про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення №12318727 від 02 грудня 2015 року,- задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. за індексним номером 12318727 від 02 грудня 2015 року про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "Кей-Колект" ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ТОВ "Кей-Колект", перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

27 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" (банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.10-13).

Згідно п.п.1.1 договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 червня 2007 року банк зобов'язується надати позичальнику (ОСОБА_2) кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті у доларах США в сумі 200 000 (двісті тисяч) доларів США, що дорівнює еквіваленту 1 010 000 (один мільйон десять тисяч) гривень за курсом Національного Банку України на день укладення цього договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.2.1 виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується наступним чином: позичальник зобов'язується в термін до 27 червня 2007 року докласти всіх необхідних зусиль та здійснити всі необхідні дії щодо надання забезпечення та здійснити укладення або забезпечити укладення (якщо забезпечення за цим договором надає третя особа) відповідного договору: - застави нерухомості, а саме: чотирикімнатної квартири, загальною площею 136,3 (сто тридцять шість цілих три десятих) кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

27 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №9357 (а.с.14-18).

Згідно з п.1.1 договору іпотеки №9357 від 27 червня 2007 року іпотекодавець (ОСОБА_2) передає в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця (предмет іпотеки): квартиру АДРЕСА_1.

11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (клієнт) та ТОВ "Кей-Колект" (фактор) укладено договір факторингу №4, за яким клієнт зобов'язується передати у власність фактору, а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

11 червня 2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки.

Згідно додатку №1 до договору від 11 червня 2012 року про відступлення права вимоги за договорами іпотеки ПАТ "УкрСиббанк" відступив свої вимоги заборгованості, зокрема заставодавця ОСОБА_2, за кредитним договором №0 від 27 червня 2007 року.

Таким чином, кредитором позивача та іпотекодержателем за договором іпотеки №9357 від 27 червня 2007 року нерухомого майна: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є ТОВ "Кей-Колект".

Розділом 5 договору іпотеки №9357 від 27 червня 2007 року врегульовано питання задоволення вимог іпотекодержателя, яке здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя (передачі іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання); шляхом звернення на предмет іпотеки.

Сторони домовились, що у випадку невиконання (або часткового невиконання) іпотекодавцем своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором та/або цим договором іпотеки, предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя.

Перехід права власності не потребує додаткового оформлення і сторони погоджуються про те, що "Застереження про добровільну передачу" відображає усі питання по переходу права власності від іпотекодавця до іпотекодержателя щодо яких сторони мали намір домовитись.

Згідно п.5.3.3 договору іпотеки у випадку невиконання (або часткового невиконання) іпотекодавцем своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором та цим договором іпотеки іпотекодержатель звертається за здійсненням виконавчого напису нотаріуса на цьому договорі і направляє повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмета іпотеки Іпотекодержателю ("Повідомлення"). З моменту відправлення ""Повідомлення" та здійснення виконавчого напису Іпотекодержатель набуває права власності на предмет застави, а предмет іпотеки вважається переданим Іпотекодержателю.

ТОВ "Кей-Колект" на підставі договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року та відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 11 червня 2012 року звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. з заявою про державну реєстрацію прав на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ "Кей-Колект".

02 грудня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №12318727, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1, за ТОВ "Кей-Колект" (), про що свідчать дані Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 12 лютого 2016 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя було протиправним у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ч.1 ст. 2, ч.9 ст. 15, абз.3 ч.1 ст. 16, абз.5-5 ч.1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 7, ст. 46-1 Закону України "Про нотаріат", п.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", ч.3 ст. 33 закону України "Про іпотеку", п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868.

В апеляційній скарзі ТОВ "Кей-Колект" вказується, що діючим законодавством нотаріусу надано весь комплекс повноважень державного реєстратора Міністерства юстиції України. Також апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (ч.1 ст.3 вказаного Закону).

Згідно до вказаного Закону - державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Згідно положень ст. 7 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси під час вчинення нотаріальних дій повинні дотримуватися Законів України, постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України, постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 46-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно. Нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і який має печатку такого реєстратора.

Згідно ч.5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч.9 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 передбачено, що нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

При цьому, відповідно до абз.7 п.2 вказаного Порядку нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ".

У разі, коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього (абз.8 п.2 зазначеного Порядку).

Відповідно до абз.3 ч.1 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заява про державну реєстрацію прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подається нотаріусу, який вчиняє таку дію.

Згідно з абз.5-5 ч.1 ст. 24 вказаного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, судова колегія дійшла до висновку про те, що на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Тобто, повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. не вчиняла нотаріальної дії з нерухомим майном за адресою: на квартиру №14 в житловому будинку №10-б по вул. Першого Травня в м. Чорноморську (Іллічівську) Одеської області, в результаті якої відбулося б виникнення, перехід або припинення прав на квартиру або обтяження таких прав, у зв'язку з чим, у останньої були відсутні підстави для прийняття рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Також, на думку судової колегії, скасовуючи оскаржуване рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що таке рішення відповідачем прийнято всупереч вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Так, відповідно до пп.1 п.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до п.23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Згідно ч.3 ст. 33 закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 2 ст. 36 цього Закону встановлено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, Закон прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення які має право використати іпотекодержатель.

Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя направленою до іпотекодателя з метою задоволення своїх вимог.

При цьому, до прийняття Закону про мораторій право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як в судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодателя, а залежало від наявності факту невиконання боржника.

В свою чергу, Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

У ході розгляду справи з'ясовано, що квартира, рішення щодо реєстрації права власності на яку прийнято відповідачем у даній справі за третьою особою, виступає як забезпечення зобов'язань позивача (позичальника) за споживчим кредитом, наданим їй Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", та використовується сім'єю позивача як місце постійного проживання, будь-якого іншого нерухомого житлового майна у її власності не знаходиться.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що третя особа ТОВ "Кей-Колект" не мала права відчужувати таку квартиру, оскільки вона є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним з метою виконання позивачем умов кредитного договору, тобто споживчого кредиту, та таке нерухоме майно використовується сім'єю позивача як місце постійного проживання, і у позивача у власності не знаходиться іншого нерухомого житлового майна.

За таких обставин, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про визнано протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1

Всі інші доводи ТОВ "Кей-Колект" викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 листопада 2016 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.