Справа № 814/1376/14
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Київ К/800/15733/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Маринчак Н.Є.

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 р.

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 р.

у справі № 814/1376/14

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ФО-П ОСОБА_4) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - відповідач, Первомайська ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.04.2014 р. № , в частині визначення зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1 299 029 грн. за основним зобов'язанням та 324 757,25 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 р., позов задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення від 11.04.2014 р. № в частині визначення суб'єкту господарювання зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 631 466,25 грн. (з яких 505 173 грн. - основного зобов'язання та 126 293,25 грн. - штрафних санкцій); вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 р. і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 05.12.2013 р. по 18.12.2013 р. та з 19.12.2013 р. по 25.12.2013 р. (продовження перевірки відповідно до наказу від 17.12.2013 р. № 594), на підставі направлень від 03.12.2013 р. № 322, № 323, № 325, наказу від 22.11.2013 р. № 538, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, пунктів 77.1, 77.4 статті 77 Податкового кодексу України та плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на IV квартал 2013 року, посадовими особами Первомайської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності ФО-П ОСОБА_4, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт від 08.01.2014 р. № 2/17-03/НОМЕР_1 та встановлено порушення позивачем,зокрема, вимог пунктів 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, щодо заниження чистого оподатковуваного доходу за 2011 рік на суму 7 666 122 грн., в наслідок чого нараховано податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності за 2011 рік в сумі 1 303 240,70 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 22.01.2014 р. було винесене податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 1 954 861,05 грн., з яких 1 303 240,70 грн. - за основним платежем та 651 620,35 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами оскарження позивачем вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку ГУ Міндоходів у Миколаївській області прийнято рішення від 01.04.2014 р. № 1153/10/14-29-10-05-10, яким податкове повідомлення-рішення від 22.01.2014 р. № скасовано в частині застосування штрафної (фінансової) санкції у сумі 325 810,18 грн.

Таким чином, з урахуванням рішення ГУ Міндоходів у Миколаївській області від 01.04.2014 р. № 1153/10/14-29-10-05-10, Первомайською ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення від 11.04.2014 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 1 629 050,87 грн., з яких 1 303 240,70 грн. - за основин платежем та 325 810,17 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, виходили з наступного.

З матеріалів справи слідує, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням в частині визначення зобов'язання в сумі 1 299 029 грн. за основним платежем та 324 757,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Так, сума основного платежу в розмірі 1 299 029 грн. визначена податковим органом у зв'язку із невизнанням витрат позивача у розмірі 7 641 343 грн. по господарським операціям з придбання бензину та дизельного палива у ТОВ «Олєрон», ТОВ «Фрамтранссервіс» та ТОВ «Український ресурс», з яких: - 4 506 495 грн. по безтоварним господарським операціям з ТОВ «Олерон» згідно акта «Про результати документальної виїзної позапланової перевірки з питань оподаткування податку на додану вартість з ТОВ «Олєрон» за період з 01.01.2011 р. по 31.07.2011 р.» від 01.06.2012 р. № 579/17/НОМЕР_1; - 2 167 270 грн. по безтоварним господарським операціям з ТОВ «Олерон» згідно акта «Про результати документальної виїзної позапланової перевірки з питань оподаткування податку на додану вартість з ТОВ «Олєрон» за період з 01.08.2011 р. по 31.10.2011 р.» від 18.06.2012 р. № 642/17/НОМЕР_1; - 163 240 грн. по безтоварним господарським операціям з ТОВ «Фрамтранссервіс» згідно акта «Про результати документальної позапланової перевірки з питань оподаткування податку на додану вартість з ТОВ «Фрамтранссервіс» за період з 01.10.2011 р. по 31.31.2011 р.» від 04.12.2012 р.; - 267 398 грн. по безтоварним господарським операціям з придбання палива у ТОВ «Український ресурс» згідно акта ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 16.11.2012 р. №1921/22-20/34689480, згідно якого ТОВ «Український ресурс» не має виробничих можливостей для ведення господарської діяльності; - 536 940 грн. по безтоварним господарським операціям з придбання у ТОВ «Олерон» палива.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

Пунктами 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Крім того, податкове законодавство України не містить норм, які б ставили в залежність право платника податку на формування валових витрат та податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів, або зобов'язували б платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства. Можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобов'язань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям з такими контрагентами

Судами попередніх інстанцій досліджені надані позивачем первинні документи на підтвердження реальності здійснення господарських операцій із вказаними контрагентами, а саме: договір між ТОВ «Олерон» та позивачем на поставку нафтопродуктів № 12/01-2011; первина документація (видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні) з операцій по виконанню договору № 12/01-2011; генеральний договір між ТОВ «Український ресурс» та позивачем на поставку нафтопродуктів № 56/1; первина документація (видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні) з операцій по виконанню договору № 56/1; первина документація яка підтверджує закупівлю нафтопродуктів у ПП «Фрамтранссервіс».

Також судами попередніх інстанцій були встановлені обставини: - щодо невизнання податковим органом витрат у розмірі 4 506 495 грн. (податок на доходи фізичних осіб складає 766 104 грн.) по господарським операціям з ТОВ «Олєрон» (згідно акта «Про результати документальної виїзної позапланової перевірки з питань оподаткування податку на додану вартість з ТОВ «Олєрон» за період з 01.01.2011 р. по 31.07.2011 р.» від 01.06.2012 р.). Обставини справи в цій частині були предметом судового дослідження при розгляді справи № 2а-4868/12/47 про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.06.2012 р. № . Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2013 р. скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду в цій справі, якою позов ФО-П ОСОБА_4 задоволено, та прийнято нову постанову про відмову ФО-П ОСОБА_4 в задоволені позовних вимог. Вказаним судовим рішеннями Одеського апеляційного адміністративного суду встановлено що господарські операції в дослідженому періоді між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Олєрон» мали безтоварний (нереальний) характер; - щодо невизнання податковим органом витрат у розмірі 2 167 270 грн. (податок на доходи фізичних осіб складає 368 436 грн.) по господарським операціям з ТОВ «Олєрон» (згідно акта «Про результати документальної виїзної позапланової перевірки з питань оподаткування податку на додану вартість з ТОВ «Олєрон» за період з 01.08.2011 р. по 31.10.2011 р.» від 18.06.2012 р.). Обставини справи в цій частині були предметом судового дослідження при розгляді справи № 2а-4866/12/47 про скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2012 р. № . Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2013 р. залишено в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду в справі № 2а-4866/12/1470, якою позов ФО-П ОСОБА_4 задоволено. Вказаними судовими рішеннями встановлено реальність (товарність) та легітимність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Олєрон» в дослідженому періоді; - щодо невизнання податковим органом витрат у розмірі 163 240 грн. (податок на доходи фізичних осіб складає 27 752 грн.) по господарським операціям з ТОВ «Фрамтранссервіс» (згідно акта «Про результати документальної позапланової перевірки з питань оподаткування податку на додану вартість з ТОВ «Фрамтранссервіс» за період з 01.10.2011 р. по 31.31.2011 р.» від 04.12.2012 р.). Обставини справи в цій частині (легітимність та реальність господарських операцій) були предметом судового дослідження при розгляді справи № 814/864/13-а про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2012 р. № . Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015 р. скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду, якою позов ФО-П ОСОБА_4 задоволено, та прийнято нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог. Вказаним судовим рішеннями Одеського апеляційного адміністративного суду встановлено, що господарські операції в дослідженому періоді між позивачем та ТОВ «Фрамтранссервіс» мали нереальний безтоварний характер; - щодо невизнання податковим органом витрат у розмірі 267 398 грн. (податок на доходи фізичних осіб складає 45 457 грн.) по господарським операціям з придбання у палива у ТОВ «Український ресурс». Обставини справи в цій частині були предметом судового дослідження при розгляді справи № 814/1375/14 про скасування податкового повідомлення-рішення від 11.04.2014 р. № . Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 р. залишено в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду, якою позов ФО-П ОСОБА_4 задоволено. Вказаними судовими рішеннями встановлено реальність (товарність) та легітимність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Український ресурс»; - щодо невизнання контролюючим органом витрат у розмірі 536 940 грн. (податок на доходи фізичних осіб складає 91 280 грн.) по господарським операціям з придбання у ТОВ «Олєрон» палива. Обставини справи в цій частині були предметом судового дослідження при розгляді справи № 814/1375/14 про скасування податкового повідомлення-рішення від 11.04.2014 р. № . Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 р. залишено в силі постанову Миколаївського окружного адміністративного суду, якою позов ФО-П ОСОБА_4 задоволено. Вказаними судовими рішеннями встановлено реальність (товарність) та легітимність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Олєрон».

Враховуючи встановлені судами першої та апеляційної інстанцій фактичні обставини справи, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог в частині скасування спірного податкового повідомлення-рішення на загальну суму 631 466,25 грн., із яких 505 173 грн. - за основним платежем та 126 293,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до частини третьої статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

В свою чергу, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області - відхилити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 р. у справі № 814/1376/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) Н.Є. Маринчак