Справа № 490/7027/16-а
Суддя: Мамаєва О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/524/2016
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Миколаїв Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Мамаєвої О.В. при секретарі Баришніковій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду міста Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради та просив суд визнати дії відповідача щодо нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня, неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня у розмірі передбаченого ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням проведених виплат. В судове засідання сторони не з'явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просив суд вимоги позову задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Оглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів. Частиною 5 ст.12 вказаного Закону, встановлено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги: щорічна разова грошова допомога до 5 травня, яка виплачується у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Вказана редакція викладена відповідно до закону від 28.12.2007 року, визнана неконституційною згідно рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року.

У редакції закону, який діяв до 28.12.2007 року, ч.5 ст. 12 встановлювала, що розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня становив 5 мінімальних пенсій за віком.

Однак, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року року № 79-VІІІ, яким встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказана норма закону є чинною.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (із змінами, внесеними згідно постанови КМ № 320 від 29.04.2016 р.), встановлена у 2016 році виплата щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків у розмірі 920,00 гривень. Позивачу, як учаснику бойових дій була виплачена вказана допомога у розмірі 920,00 грн., дана обставина сторонами не оспорюється. Таким чином, судом встановлено, при здійсненні нарахування позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, відповідач керувався приписами постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Згідно ч.1, 2, 4, 6 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі без поважних причин не надасть доказів на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Виплата щорічної допомоги до 5 травня кожного бюджетного року в розмірах, визначених відповідною Постановою Кабінету міністрів України, відповідає висновкам рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України, роз'яснено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Як вбачається з матеріалів справи, виплата разової щорічної грошової допомоги позивачу здійснена відповідачем до 05 травня 2016 року в розмірі, визначеному постановою КМ України від 02 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та "Про жертви нацистських переслідувань".

Тобто відповідачем станом на 05 травня 2016 року виконано зобов'язання перед позивачем відповідно до чинного положення зазначеної постанови та чинного Бюджетного кодексу, а тому вказані позивачем обставини не можуть розглядатися як достатні правові підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, вбачається, що відповідачем доведена правомірність своїх дій щодо нарахування позивачу щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн.

Згідно ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В зв'язку із чим, розглядаючи позовні вимоги в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 11,14,100,159,160-161, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Одеського адміністративного апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.В.Мамаєва