Справа № 802/1707/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 листопада 2016 р. Справа № 802/1707/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 року Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ) звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 10 080,79 грн.

Представник позивача 10.11.2016 року подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами. Заявлений адміністративний позов повністю підтримує.

Відповідач у судове засідання на виклик суду не з'явився, а надіслане йому повідомлення повернуте поштовим відділенням без виконання з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 11 статті 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши доводи позивача, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Встановлено, що Вінницькою ОДПІ було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна за 2014 рік.

За результатами перевірки виявлено порушення вимог пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.11 ст. 177 ПК України у зв'язку з неподанням декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, а також вимог пп. 164.2.10. п. 164.2 ст. 164, пп. 174.2.2 п. 174.2, п. 174.3 ст. 174 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в розмірі 17 223,90 грн.

Результати перевірки відображені в акті № 393/1305/НОМЕР_1 від 11.04.2016 року (а.с.9 -11), на підставі якого 20.05.2016 року позивачем прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 про збільшення ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 17223,9 грн. та за штрафними санкціями на суму 4305,98 грн.

Примірник вищезазначеного податкового повідомлення-рішення направлений на адресу відповідача (а.с. 8).

Крім того, за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань відповідачу нараховано пеню в сумі 5775,91 грн. (а.с. 7, 13).

Таким чином, станом на даний час за відповідачем ОСОБА_1 рахується непогашений податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 10 080,79 грн., який вважається узгодженим.

Надаючи оцінку правомірності звернення податкового органу з вимогами про стягнення спірної заборгованості, суд керується наступними мотивами.

В силу положень статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пп. ''в'' п. 176.1 ст. 176 ПК України платник податку на доходи фізичних осіб зобов'язаний подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (п. 179.1 ст. 179 ПК України).

Пунктом 179.7 ст. 179 ПК України передбачено, що фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пп. 174.2.2 п. 174.2 ст. 174 ПК України об'єкти спадщини оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.2 ст. 167 цього Кодексу, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

При цьому пунктом 167.2 статті 167 ПК України визначено ставку податку на доходи фізичних осіб, що становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Водночас в силу положень п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Крім того, згідно з пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до п. 129.1 ст. 129 ПК України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. В такому разі нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (п. 129.1.4 п. 129.1 ст. 129 ПК України).

Таким чином, оскільки грошове зобов'язання відповідача з податку на доходи фізичних осіб в сумі 17223,9 грн. було самостійно визначене контролюючим органом за результатами проведеної перевірки і таке зобов'язання відповідачем не сплачене у встановлений законом строк, застосування позивачем штрафних санкцій та нарахування пені є правомірним.

Відтак, судом встановлено, що за фізичною особою ОСОБА_1 рахується непогашена заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, в тому числі штрафні санкції та пеня, у загальному розмірі 10 080,79 грн.

При цьому грошове зобов'язання на вказану суму вважається узгодженим, а отже визнається податковим боргом.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 6), на адресу ОСОБА_1 було направлено податкову вимогу № 14061-17 від 05.07.2016р. на суму 10 080.79 грн, після чого сума податкового боргу відповідачем не була погашена.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

З огляду на викладене суд доходить висновку про наявність у податкового органу права на стягнення податкового боргу за цим позовом позовом.

Відповідно до ст.ст. 11, 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 10 080,79 грн.

В силу положень ч. 4 ст. 94 КАС України сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: 21001, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Садова, 7) податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 10 080,79 грн. (десять тисяч вісімдесят гривень сімдесят дев'ять копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало Павло Ігорович