Справа № 826/25056/15
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Шевченка О. Б., представника відповідача Кривенка В. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Експресбуд» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС України у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Експресбуд» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС України у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 17 червня 2015 року № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем у період із 18 по 22 травня 2015 року проведено перевірку позивача, за результатами якої 22.05.2015 р. складено акт № 17/26-55-15-02/31991817 документальної позапланової невиїзної перевірки з питань правильності формування податкового кредиту та від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту по взаємовідносинах з ДП МВС України «Спецсервіс» у серпні 2013 року та суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок платника за вересень 2013 року, відповідно до висновків якого, позивачем в порушення вимог:

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України завищено суму податкового кредиту за серпень 2013 року на суму ПДВ 1149897, 00 грн., що призвело до порушення вимог п. 200.1 ст. 200 ПК України, завищення від'ємного значення з ПДВ за серпень 2013 року на суму ПДВ 1143442, 00 грн. та завищення суми залишку від'ємного значення за серпень 2013 року р. 24 на суму 6455, 00 грн.;

- п.п. 200.1, 200.4 ст. 200 ПК України завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за вересень 2013 року у розмірі 1149897, 00 грн.

На підставі акту перевірки 17 червня 2015 року відповідачем прийнято оскаржувані рішення:

- № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення ПДВ на загальну суму 1149897, 00 грн.;

- № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у т.ч. заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з ПДВ за серпень 2013 року на суму 1149897, 00 грн. та застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 287474, 25 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетним відшкодуванням є відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.п. 200.2, 200.3 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Для покупця товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, є податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) платником податку, який здійснює операції з постачання таких товарів/послуг (пункт 201.10 статті 201 Кодексу).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу (пункт 198.6 статті 198 Кодексу).

Так позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість, сплаченої ним в серпні 2013 року, в ціні придбаної у державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» лінії Sacmi Filling (з видуву, розливу, пакування напоїв і соків) відповідно до протоколу № 1 від 16 серпня 2013 року (ціна придбання - 6899379, 20 грн. з ПДВ) та в подальшому реалізованої на експорт товариству з обмеженою відповідальністю "ФКПЧФ БОБИМЕКС тм" (Російська Федерація), яку постачальником до бюджету не сплачено (а. с. 21).

Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, вказав, що ДП МВС України «Спецсервіс» 31 січня 2014 року подано до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок № від 31 січня 2014 року до декларації за серпень 2013 року, яким зменшено суму податкових зобов'язань, відображену позивачем у складі податкового кредиту.

Натомість, з вищеописаних правових норм вбачається, що податкове законодавство не ставить у залежність виникнення у платника права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість від сплати цього податку постачальником до бюджету.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи, однак не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Водночас правоутворюючим фактом, з яким податкове законодавство пов'язує виникнення у платника права на формування даних податкового обліку, є реальне здійснення операції з придбання товарів (послуг). За відсутності ж факту їх придбання відповідна сума податку на додану вартість не може включатись до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до пунктів 10, 33 Порядку організації митних аукціонів, реалізації товарів і транспортних засобів на митних аукціонах, товарних біржах або через підприємства торгівлі, а також розпорядження окремими видами товарів, що не підлягають реалізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2003 року № 607 (далі - Порядок) цим протоколом оформлюється рішення аукціонного комітету. В протоколі проведення митного аукціону зазначаються суми коштів, що повинні бути сплачені за придбані товари переможцем митного аукціону, і номери рахунків (у разі сплати в безготівковій формі), на які переможцю митного аукціону потрібно внести кошти за придбані товари. Пунктом 54 Порядку при цьому передбачено, що у разі несплати переможцем митного аукціону в установлені строки повністю належної суми за придбані товари, зазначеної в протоколі, митний аукціон вважається таким, що не відбувся.

Так на підтвердження господарської операції в матеріалах справи наявна видаткова накладна № 1 від 27.08.2013 р., виписана Вінницькою обласною філією ДП МВС України «Спецсервіс» (а. с. 22).

Товар отримано директором позивача Кравченком В. О. на підставі довіреності № 21 від 27.08.2013 р.

21.08.2013 р. ДП МВС України «Спецсервіс» виписано податкову накладну № 6 (а. с. 23).

Як вбачається з копії завіреної виписки по особовому рахунку № 7250 позивачем 20.08.2013 р. перераховано на рахунок Вінницької обласної філії ДП МВС України «Спецсервіс» 6899379, 20 грн. в рахунок оплати за промислове обладнання згідно протоколу № 1 проведення митного аукціону від 16.08.2013 р. (а. с. 24).

На підставі зовнішньоекономічного контракту № 140813 від 14.08.2013 р. позивач відчужив придбане майно за ціною 700000, 00 євро (а. с. 25 - 29).

Вказана ціна також відображена в інвойсі № 1 від 29.08.2013 р. з умовами поставки FCA - Вінниця (а. с. 32).

Товар пройшов процедуру митного оформлення, що підтверджується митною декларацією (а. с. 33 - 35).

Таким чином, факт господарської операції з придбання зазначеного товару підтверджується матеріалами справи.

В той же час, в акті перевірки відповідач зазначає, що оскільки відбулося коригування ДП МВС України «Спецсервіс» сум ПДВ у податковій звітності податкова накладна № 6 від 21.08.2013 р. втратила чинність (а. с. 40).

Натомість, колегія суддів не приймає ці доводи в якості належних, так як діюче податкове законодавство не визначає наслідком коригування податкової звітності втрату чинності податковими накладними.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини вже були об'єктом перевірки податкового органу, за результатом якої складено акт від 20.12.2013 р. № 55/26-55-15-02/31991817.

В акті зазначено, що товар перетнув кордон України 02.09.2013 р. та ціна продажу становить 700000, 00 євро за курсом 10, 578735, тобто 7405114, 50 грн.

Вказаним актом підтверджено, що обсяг експортних операцій позивача у вересні 2013 року, що оподатковуються за ставкою 0%, складає 7405115, 00 грн., про що свідчить також п'ятий аркуш ВМД №100270000/2013/564822 від 02 вересня 2013 року, на якій зроблено напис про фактичний вивіз експортного товару за межі митної території України.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так в червні 2015 року державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання відмови у поверненні 1379875, 84 грн., викладеної в листі від 11 липня 2014 року № 3696/02-80-05, протиправною, зобов'язання надати висновок про повернення коштів з відповідного бюджету та надати його для виконання органу, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в порядку, передбаченому ст. 33 Податкового кодексу України та ст. 301 Митного кодексу України.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі № 802/1836/15-а позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Вінницької митниці у поверненні державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» 1149896,53 гривень, що викладена у листі вих. №3696/02-80-05 від 11 липня 2014 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Спецсервіс» кошти в сумі 1149896 (один мільйон сто сорок дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто шість) гривень 53 копійки.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 р. вказану постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В мотивувальній частині вказаної ухвали суду апеляційної інстанції зазначено, що 19.04.2013 року між Вінницькою митницею та Вінницькою обласною філією ДП МВС України «Спецсервіс» (відокремленим структурним підрозділом ДП МВС України «Спецсервіс») укладено договір № 153/13 на реалізацію транспортних засобів, вузлів, агрегатів, запасних частин до них та інших товарів, що перейшли у власність держави, і таких, строк зберігання яких під митним контролем закінчився, а власник не звернувся в установлений Митним кодексом України строк, на митних аукціонах, на товарній біржі або через підприємства торгівлі.

19.04.2013 р. до вказаного договору укладено додаткову угоду № 154/13 про порядок розрахунків за виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до акта № 45 від 30.05.2013 року відповідачем передано на реалізацію Вінницькій обласній філії ДП МВС України «Спецсервіс» лінію SACMI FILLING по видуву, пакуванню напоїв, соків з гомогенізованою м'якіттю, продуктивністю 15600 пляш/год (далі - товар) вартістю 10780280,00 грн. (з яких 3890268,35 грн. становить податок на додану вартість).

При організації та проведенні торгів товар двічі уцінювався, що підтверджується актами уцінки та передачі в реалізацію на митному аукціоні від 02.07.2013 року та 01.08.2013 року.

Згідно з протоколом проведення митного аукціону № 1 від 16.08.2013 року переможцем митного аукціону стало товариство з обмеженою відповідальністю «Експресбуд», що запропонувало ціну за виставлений лот в розмірі 6899379, 20 грн.

Факт продажу лінії SACMI FILLING по видуву, пакуванню напоїв, соків з гомогенізованою м'якіттю, продуктивністю 15600 пляш/год за 6899379,20 грн. (в тому числі 1149896,53 грн. податок на додану вартість) підтверджується видатковою накладною № 1 від 27.08.2013 року.

21.08.2013 року позивач перерахував на рахунок відповідача 6651001,55 грн. (за вирахуванням 248377,65 грн. комісійної винагороди).

Кошти в сумі 6651001,55 грн. 22.08.2013 року Вінницькою митницею перераховані до державного бюджету, що підтверджується платіжним дорученням № 693.

04.07.2014 року ДП МВС України «Спецсервіс» надіслало Вінницькій митниці лист вих. № 780/ВВ щодо повернення зайво перерахованих коштів для сплати податку на додану вартість.

Листом вих. № 3696/02-80-05 від 11.07.2014 р. Вінницька митниця повідомила про відсутність підстав для такого повернення коштів, зазначивши, що сума коштів, що підлягає перерахуванню Вінницькій митниці, визначається, виходячи з ціни реалізації за вирахуванням суми такого податку та комісійної винагороди.

За результатами розгляду справи № 802/1836/15-а суд апеляційної інстанції прийшов до наступного висновку: оскільки операція з реалізації майна Державним підприємством «Спецсервіс» оподатковується податком на додану вартість в загальному порядку, позивач зобов'язаний був перерахувати Вінницькій митниці вартість реалізованого майна за вирахуванням суми цього податку.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що факт дійсності господарської операції з продажу ТОВ «Експресбуд» лінії Sacmi Filling встановлено у вищеописаній справі.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що помилкове перерахування ДП МВС України «Спецсервіс» на користь Вінницької митниці сум ПДВ у складі ціни продажу замість перерахування їх до бюджету не залежало від волі позивача та жодним чином не має відношення до його права на бюджетне відшкодування.

В апеляційній скарзі апелянт наголошує на тому, що бюджетне відшкодування, так само як і віднесення сум ПДВ до податкового кредиту, можливе виключно за умови фактичного перерахування ПДВ постачальником до державного бюджету.

Натомість, колегія суддів акцентує увагу на тому факті, що мотивувальною частиною ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2015 р. у справі № 802/1836/15-а констатовано перерахування за платіжним дорученням № 693 Вінницькою митницею коштів в сумі 6651001,55 грн., до складу яких входить ПДВ, сплачене позивачем, 22.08.2013 року до державного бюджету.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Експресбуд» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС України у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 17.11.2016 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.