Справа № 808/8414/15
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2016 рокусправа № 808/8414/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструмент-Запоріжелектромашоптторг» та Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі № 808/8414/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструмент-Запоріжелектромашоптторг» до Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструмент-Запоріжелектромашоптторг» (далі - позивач) були задоволені частково, визнано протиправними та скасовані оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - відповідач) від 07.10.2015р. № та № . В задоволенні решти вимог, а саме щодо скасування рішення відповідача від 07.10.2015 № , суд відмовив.

Із рішенням суду першої інстанції не погодилися позивач та відповідач.

Позивач оскаржує постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Вважає, що суд невірно застосував норми матеріального права в частині спору стосовно правомірності донарахування контролюючим органом зобов'язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог і також подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування апеляційної скарги позивача, наполягав на її задоволенні. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування апеляційної скарги відповідача, просив суд скаргу задовольнити. Проти задоволення скарги позивача заперечував.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в період з 31 липня 2015 року по 10 серпня 2015 року фахівцями податкової інспекції була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2015 року, за результатами якої складено акт №507/08-06-17/24513299 від 17 серпня 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення підпункту 266.5.1 пункту 266.5 та підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.

Товариство, не погодившись із висновками перевірки, подало заперечення (вих. №14 від 21 серпня 2015 року) до акту перевірки №507/08-06-17/24513299 від 17 серпня 2015 року.

В період з 28 серпня 2015 року по 09 вересня 2015 року фахівцями Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області проведена позапланова невиїзна перевірка відповідно до поданих заперечень на акт №507/08-06-17/24513299 від 17 серпня 2015 року.

За результатами перевірки складено акт перевірки №552/08-06-17/24513299 від 16 вересня 2015 року.

Під час перевірки виявлені порушення:

- підпункту 266.5.1 пункту 266.5, підпункту 266.7.5 пункту 266.7, підпункту 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на нерухоме майно в загальній сумі 11143,01 грн.;

- пункту 164.1, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 35457,00 грн.;

- пункт 176.2 статті 176 Податкового кодексу України в частині невідображення у поданому податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за ІІ квартал 2015 року дохід за ознакою 126 по фізичній особі ОСОБА_1 в сумі 169580,00 грн.;

- пункту 164.1, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України в частині неутримання та неперерахування до бюджету сум військового збору в загальній сумі 2200,50 грн. по терміну перерахування 18 червня 2015 року.

На підставі акту перевірки №552/08-06-17/24513299 від 16 вересня 2015 року відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 07 жовтня 2015 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 11143,01 грн. за основним платежем, та 2785,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 35457,00 грн. за основним платежем, та на 9374,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на 2200,50 грн. за основним платежем, та на 550,30 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи прийняті рішення протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх скасування.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Скасовуючи оскаржені рішення відповідача від 07.10.2015р. № та №, суд виходив з того, що операція з передачі позивачем учаснику ТОВ "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг" ОСОБА_1 нерухомого майна: 1/20 частки будівлі головного корпусу інв.№17, розташований за адресою: АДРЕСА_1, - в результаті ліквідації після розрахунків зі всіма кредиторами, не є операцією з безоплатної передачі майна. Позивачем не були порушені вимоги пункту 164.1, підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1 підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168, пункту176.2 статті 176 Податкового кодексу України, а тому визначені оскарженими рішеннями податкові зобов'язання є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є учасником ТОВ "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг" з часткою статутного капіталу 90%, що підтверджується Статутом ТОВ "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг", Протоколом №3/2015 загальних зборів учасників ТОВ "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг", Протоколом №6/2015 загальних зборів учасників ТОВ "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг" від 17 червня 2015 року, та договорами купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг" від 16 березня 2015 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до Протоколу №6/2015 загальних зборів учасників ТОВ "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг" від 17 червня 2015 року, вирішено передати учаснику товариства ОСОБА_1 по акту приймання-передачі майно, що належить Товариству згідно договору купівлі-продажу, частини нежитлової будівлі від 20 лютого 2008 року №317, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, а саме: 1/20 частки будівлі головного корпусу інв.№17 за адресою: АДРЕСА_1.

Того ж дня за актом передачі нерухоме майно було передане ОСОБА_1.

За позицією ДПІ фізичною особою ОСОБА_1 отримано дохід у вигляді додаткового блага у розмірі вартості переданого майна, який, у відповідності до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. І з вказаного доходу позивачем, як податковим агентом, мав бути утриманий та сплачений до бюджету податок з доходів фізичних осіб.

Відповідно до ч.12 ст.111 Цивільного кодексу України майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом. Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг" (протокол №№6/2015 від 17.06.2015) об'єкт нерухомості у зв'язку із ліквідацією був переданий учаснику товариства - ОСОБА_1 на підставі Акту приймання передачі від 17.06.2015.

Тобто, у даному випадку йдеться про інвестиційний прибуток, відносно якого визначений особливий порядок оподаткування.

Відповідно до п.170.2.7 п.170.2 ст.170 ПК України корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах, випущені одним емітентом, вважаються "інвестиційним активом", особливості оподаткування операцій з яким для фізичних осіб - платників ПДФО, визначені у п.170.2 ст.170 ПК України.

Відповідно до п.14.1.90 п.14.1 ст.14 ПК України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до п.170.2 ст.170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4-170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами) (пп.170.2.2 п.170.2 ст.170 ПК України)

Відповідно до п.п.170.2.2 п.170.2 ст.170 ПК України до продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з:

обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив;

зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку;

повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Таким чином, оплата частки у статутному капіталі господарського товариства (товариства з обмеженою відповідальністю), є витратами на придбання інвестиційного активу (корпоративних прав), а передача майна учаснику цього товариства при ліквідації - доходами від продажу цього інвестиційного активу.

Відповідно до пп.170.2.6 п.170.2 ст.170 ПК України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Таким чином, законом визначено, що позитивний фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами не відноситься до доходів, які підлягають оподаткуванню при їх виплаті, оскільки визначити об'єкт оподаткування можливо лише за наслідками календарного року, просумувавши фінансові результати від усіх операцій за усіма видами інвестиційних активів, які здійснювалися протягом року платником податків.

Внаслідок цього, відповідно до пп.164.2.9 п.164.2 ст.164 ПК України інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, визначений окремим рядком (пунктом) серед доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків - фізичної особи.

За операціями платника податків з інвестиційними активами у вигляді корпоративних прав відсутня і особа податкового агента.

Враховуючи, що на придбання корпоративних прав особою-учасником (ОСОБА_1) були понесені витрати, отримання майна в результаті ліквідації товариства не може відповідати визначенню доходів фізичної особи у вигляді "додаткового блага", тобто безоплатно отриманого майна або коштів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості оскарженого податкового повідомлення-рішення, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості податкового повідомлення-рішення№, яким підприємству збільшено грошове зобов'язання з військового збору.

Так, визначення податкового зобов'язання з військового збору здійснене відповідачем у зв'язку із визначенням податкового зобов'язання з ПДФО, на підставі п.16-1 Підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, згідно якого тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу, а об'єктом оподаткування є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу.

Оскільки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірному випадку позивачем не здійснювалась виплата (передача) додаткового блага фізичний особі ОСОБА_1, а підприємство не є податковим агентом при виплаті доходу від операцій з корпоративними правами (інвестиційним активом), то обґрунтовано суд вказав і на те, що позивач не є відповідальною особою за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету.

Щодо оскарженого податкового повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 11143,01 грн. за основним платежем, та 2785,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог позивача про його скасування, оскільки дійшов висновку, що ставки та пільги, встановлені рішенням Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 23 квітня 2015 року №9 починають діяти лише з 2016 року, тому підстави для подання уточнюючих декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік у позивача були відсутні.

Колегія з висновками суду в цій частині не погоджується.

Так, з огляду на акт перевірки, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення стали наступні обставини.

Станом на 01.01.2015 на балансі Товариства перебував об'єкт нерухомого майна, а саме 1/20 частка будівлі головного корпусу інв.№17 загальною площею 1866,5кв.м, розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с.Люцерна, вул..Радгоспна, 9а, а відтак підприємство було платником податку на нерухоме майно відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України. Правила оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначені, зокрема, у ст.266 Податкового кодексу України.

Ставки податку на нерухоме майно та інші питання оподаткування цим податком Люцернянська сільська рада Вільнянського району затвердила Рішенням від 16.01.2015 №20. Так, згідно зазначено рішення ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб становить 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Позивачем було самостійно розраховано суму податку на 2015 рік, з урахуванням рішення Люцернянської сільської ради Вільнянського району від 16.01.2015 №20 та відображено результати такого розрахунку у податковій декларації.

23.04.2015 Люцернянська сільська рада Вільнянського району прийняла Рішення №9, яким зменшила ставки податків та внесла зміни до переліку пільг, у зв'язку із чим позивачем 28.04.2015 подано до Вільнянської ОДПІ уточнюючу декларацію з податку на нерухоме майно за 2015 рік. Згідно уточнюючої декларації річна сума податку на нерухоме майно за 2015 рік визначена в сумі 447,98 грн., з розрахунку: ставка податку, затверджена Люцернянською сільською радою - 0,24 грн. за 1 кв.м. (0,02% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового року) за 1 кв.м. бази оподаткування); площа об'єкта - 1866,5 кв.м.

Відповідач стверджує, що підприємство не мало права на подання у квітні 2015 уточнюючої декларації з податку на нерухоме майно за 2015 рік з урахуванням ставок податку, які встановлені на підставі рішення Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області №9 від 23.04.2015, оскільки це Рішення може застосовуватися лише з 2016 року.

Податок на майно, який складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю, відноситься до місцевих податків (ст.ст.10, 265 ПК України).

У п.33 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України зазначено наступне: "Установити, що на 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені пунктом 266.5.1. пункту 265.5 статті 265 цього Кодексу, не можуть перевищувати 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр для об'єктів нежитлової нерухомості".

Тобто, Податковим кодексом України визначено максимальний розмір ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості на 2015 рік.

Відповідно до п.12.4 ст.12 Податкового кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів належать в тому числі: 12.4.1. встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом; 12.4.3 до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

У даному випадку ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлені рішеннями Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Так, у п.1 рішення №20 від 16.01.2015 зазначено: "… 1.Встановити на території Люцернянської сільської ради наступні ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: … - ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб становить 1 відсоток від розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування. 2.Затвердити Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком №1…".

23.04.2015 Люцернянська сільська рада Вільнянського району Запорізької області рішенням №9 затвердила зміни до рішення №20, яким зменшила ставки податків та внесла зміни до переліку пільг. Відповідно до п.1 рішення №9, пп.5.2.1 п.5.2 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ставка податку для об'єктів нежитлової нерухомості комерційного використання, що перебувають у власності юридичних осіб та суб'єктів підприємницької діяльності становить 0,02 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

У зв'язку із наведеним, позивачем і подавалася відповідачу уточнена податкова декларація.

Так, за загальними положеннями пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В той же час, у п.4 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України №71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (який 01.01.2015 набрав чинності, опублікований - Голос України 2014, №254 (Спецвипуск) від 31.12.2014) зазначено наступне: " 4. Рекомендувати органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності"".

Рішенням №9 від 23.04.2015 лише внесено зміни до рішення №20 від 16.01.2015. З огляду на що, є не послідовною позиція податкової служби, яка вважає правильним застосування у спірних правовідносинах рішення №20 від 16.01.2015 (при цьому, приймаючи до уваги позицію ДПІ, воно також прийнято з порушенням вимог пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України), але заперечує можливість застосування рішення №9 від 23.04.2015.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № прийняте відповідачем з порушенням вимог Податкового кодексу України, а тому підлягає скасуванню. Оскільки суд першої інстанції, приймаючи рішення в цій частині позовних вимог дійшов помилкових висновків, оскаржену постанову слід скасувати лише в цій частині, прийнявши нове рішення про задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення №. В решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст. 202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструмент-Запоріжелектромашоптторг" - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі № 808/8414/15 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № та прийняти нову про задоволення позовних вимог в цій частині.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07 жовтня 2015року, прийняте Вільнянською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

В решті постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року у справі № 808/8414/15 - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак