Справа № 379/1014/16-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 379/1014/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Василенко О.М.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Пилипенко О.Є. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Таращанського районного суду Київської області від 22 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 22 вересня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач у вересні 2013 року звільнився з посади головного державного податкового ревізора-інспектора Таращанського відділення Рокитнянської МДПІ Київської області ДПС (правонаступник Білоцерківська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській область), в зв'язку з виходом на пенсію державного службовця.

З 04 вересня 2013 року йому призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 80% заробітної плати. Його стаж державної служби становить понад 20 років.

20 серпня 2016 року позивач звернувся до відповідача із запитом про видачу довідок про заробітну плату з усіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою, з якої йому призначено пенсію та на які нараховано і сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з підвищенням посадових окладів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292.

Проте відповідач листом від 30.08.2016 №8578/109/10-02-05-057 повідомив про відсутність підстав для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсії, оскільки відповідно п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 скасовано всі норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються в тому числі і відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством чітко встановлено право позивача на отримання довідки про заробітну плату із всіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою, на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97 ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Щодо посилань відповідача на відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що в межах своїх повноважень, відповідач не здійснює перерахунок пенсії, а виключно видає довідку, яка є підставою для призначення або перерахунку пенсії територіальними органами Пенсійного фонду України. Ні відповідач, ні адміністративний суд у межах розгляду даної справи, не вправі вирішувати питання наявності чи відсутності права позивача на перерахунок пенсії. У даному випадку спірні правовідносини стосуються виключно складання та видачі відповідної довідки, включення до неї всіх необхідних складових, та не залежать від права позивача на перерахунок пенсії.

Так, відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (у редакції з 31.12.2015, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Постанова № 865) форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою правління Пенсійного фонду України «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва по справах № 2а-8893/12/2670, № 2а-4753/09/2670» № 15-1 від 04.09.2013 затверджено форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію.

При цьому, дійсно, порядок розрахунку сум, які включаються у вказану довідку було передбачено п. 4 Постанови № 865, який виключено згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015.

Не зважаючи на це, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Чинним законодавством встановлено складові грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні розміру пенсій. Ці складові вносяться у довідку, яка складається для подання до територіальних органів Пенсійного фонду України, відомості якої враховуються останніми при призначенні та перерахунку пенсії. Отже, питання видачі довідки про складові грошового забезпечення є частиною процедури обчислення розміру пенсії.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Крім того, в силу ч. 4 ст. 8 КАС, не може бути підставою для відмови у вирішенні справи відсутність законодавства, яке регулює спірні відносини, у тому числі і відсутність порядку розрахунку заробітної плати для перерахунку пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму обчислення розміру пенсії у тому числі і механізму визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсії. При вирішенні даної справи апеляційний суд враховує, що станом на момент звернення позивача до відповідача із заявою про видачу довідки, була дійсною форма такої довідки, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 № 15-1.

Посилання відповідача на те, що постановою Правління Пенсійного фонду України «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04 вересня 2013 року N 15-1» № 15-2 від 04.07.2016 було виключено форму відповідної довідки, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказана постанова набрала законної сили 02.09.2016, а позивач звернувся із заявою про видачу довідки раніше - 12.07.2016.

Також відповідач наголошує на тому, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналогічного позицію про протиправність дій щодо невидачі (відкликання) довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії підтримав Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 28.09.2016 (справа № 825/813/16).

Проте, аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що вона стосується лише призначення пенсій особам, які підпадають під дію перелічених законів, і не застосовується до перерахунку раніше призначених пенсій.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від 22 вересня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя О.Є. Пилипенко

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Пилипенко О.Є.

Сорочко Є.О.