Справа № 806/1862/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.
Суддя-доповідач: Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

09 листопада 2016 року Справа № 806/1862/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого-судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

при секретарі Витрикузі В.П.,

представника позивача Паламарчука І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову у справі за позовом Товариста з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" до Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним і скасувати рішення Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за № 2489/2-4/8 від 15 вересня 2016 року.

Також, позивачем заявлено клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.10.2016 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким клопотання задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник поизвача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову суд першої інстанції посилався на відсутність підстав, передбачених ст. 117 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст.117,118 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів;

3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Для забезпечення адміністративного позову суд може:

1) зупинити дію всього рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються;

2) заборонити вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р. застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що рішення Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації завдає шкоди майновим правам та інтересам позивача, оскільки згідно даного рішення про анулювання дозволу на викиди припинено його господарську діяльність із виробництва деревного вугілля, внаслідок чого відбувається простій виробництва, позивач зазнає збитків у вигляді упущеної вигоди, а державний та місцевий бюджети недоотримають відповідних податкових надходжень у зв'язку із відсутністю реалізації продукції.

Враховуючи наведене, доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, позивачем до суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що забезпечення позову шляхом зупинення рішення відповідача про анулювання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за № 2489/2-4/8 від 15 вересня 2016 року є вирішенням спору по суті до винесення рішення у справі, що є неприпустимим з огляду на положення ст.ст.117,118 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, відповідає нормам процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. ст.ст.195, 196, 199, 200, 205-206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоекосервіс" вул. Центральна, 76,с. Запілля,Лугинський район, Житомирська область

3- відповідачу/відповідачам: Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації вул.Театральна,17/20,м.Житомир,10014

4-представник позивача Паламарчук І.О. АДРЕСА_1