Справа № 815/1907/16
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/1907/16

Категорія: 11.4 Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Першої Одеської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Генеральна прокуратура України про визнання протиправними дій, скасування записів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Першої Одеської державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Генеральна прокуратура України, та просить визнати протиправними дії Першої Одеської державної нотаріальної контори щодо внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про накладення арешту на нежитловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер обтяження №2160422, та щодо внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 12817814; скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про проведену державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна - нежитлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер обтяження №2160422; скасувати запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про проведену державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 12817814.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.04.2016 року ОСОБА_2 дізнався, що один із спадкоємців його батька - ОСОБА_4 отримав інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна: інформаційну довідку № 57128744 від 11.04.2016 року стосовно нежитлової будівлі офісного центру АДРЕСА_2; інформаційну довідку № 57313287 від 13.04.2016 року стосовно житлового будинку АДРЕСА_1. Так згідно даних з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 06.07.2005 року за № 2160422 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою був внесений запис про проведену державну реєстрацію обтяження - арешт нежитлового будинку АДРЕСА_2.

Підстава обтяження - урядова телеграма 10/102 від 06.07.2005, Генеральна Прокуратура України, заступник Генерального прокурора В.Шокін. Також згідно даних з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 02.08.2012 року за № 12817814 реєстратором Першою одеською державною нотаріальною конторою був внесений запис про проведену державну реєстрацію обтяження - арешт житлового будинку з надвірними спорудами, адреса: АДРЕСА_1. Підстава обтяження - урядова телеграма 10/102 від 06.07.2005, Генеральна Прокуратура України, заступник Генерального прокурора В.Шокін. Додаткові дані - архівний запис (перенесено з Феміди) 816/05 від 06.07.2005 року.

Позивач вказує, що накладені заборони та арешти підлягають обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Враховуючи вимоги Положення позивач зазначає, що підставою для внесення реєстратором до Реєстру заборон відомостей про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна судами і слідчими органами є заява встановленого зразка.

Також позивач вказує, що відповідач всупереч вимогам п.2.1.2 Положення вніс відомості до Реєстру заборон про накладення арешту на підставі урядової телеграми, тобто документу, який не був передбачений для подання згідно вимог чинного станом на 06.07.2005 року законодавства. А враховуючи положення Порядку про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідач повинен був відмовити у внесенні до Реєстру заборон відомостей про накладення арешту на будівлю офісного центру АДРЕСА_2 та житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1. У зв'язку з цим, на думку позивача, дії реєстратора - Першої одеської державної нотаріальної контори щодо внесення вказаних записів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про накладення арешту на зазначені нежитлову будівлю та житловий будинок на підставі урядової телеграми має бути визнана судом протиправною. Та оскільки, згідно п.4 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересу є відновлення становища, яке існувало до порушення, тому державна реєстрація цих записів у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про арешт вказаного нерухомого майна також підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в обґрунтування заперечень зазначив, що при внесенні зазначених записів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України і на теперішній час відсутні підстави для скасування цих записів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала правову позицію позивача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився, про явку сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що вважає, що позов підлягає задоволенню.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився, про явку сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Генеральної прокуратури України в судовому засіданні підтримав правову позицію відповідача та зазначив, що головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України розслідувалась кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6, ОСОБА_7 у заволодінні житловим будинком з надвірними будівлями і земельною ділянкою, площею 0,1442 га, що розташовані по АДРЕСА_1 та нежитловою будівлею офісного центру по АДРЕСА_2 за ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 4,5 ст. 27, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України.

Також представник Генеральної прокуратури України зазначає, що у ході розслідування слідчими Генеральної прокуратури України 29.06.2005 року проведено огляди земельної ділянки по АДРЕСА_1 з житловим будинком і надвірними спорудами та будівлі по АДРЕСА_2. Цього ж дня слідчим в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 винесено дві постанови про приєднання до кримінальної справи № 30 в якості речових доказів житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також будинку, що розміщений за адресою: АДРЕСА_2. Заступником Генерального прокурора України направлено до Першої Одеської державної нотаріальної контори листи, в яких вказано, що житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, будинок, що розміщений за адресою: АДРЕСА_2, приєднані до кримінальної справи № 30 в якості речових доказів, а також попереджено про неприпустимість реєстрації будь-яких цивільно-правових договорів щодо зміни права власності, володіння, користування та розпорядження вказаними об'єктами нерухомості.

Представник третьої особи - Генеральної прокуратури України вказує, що з огляду на те, що арешт на майно було накладено слідчим в рамках розслідування кримінальної справи та в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, його оскарження та скасування можливе лише за правилами, встановленими КПК України. Та зауважив, що на теперішній час арешт з зазначених об'єктів нерухомості не знятий, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 06.07.2005 року за № 2160422 реєстратором Першою одеською державною нотаріальною конторою був внесений запис про проведену державну реєстрацію обтяження - арешт нежитлового будинку АДРЕСА_2. Підстава обтяження - урядова телеграма 10/102 від 06.07.2005 року, Генеральна Прокуратура України, заступник Генерального прокурора В.Шокін (а.с. 20).

Також, до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 02.08.2012 року за № 12817814 реєстратором Першою одеською державною нотаріальною конторою був внесений запис про проведену державну реєстрацію обтяження - арешт житлового будинку з надвірними спорудами, адреса: Одеська область, АДРЕСА_1. Підстава обтяження - урядова телеграма 10/102 від 06.07.2005 року, Генеральна Прокуратура України, заступник Генерального прокурора В.Шокін. Додаткові дані - архівний запис(перенесено з Феміди) 816/05 від 06.07.2005 року(а.с.24).

Як вбачається зі змісту урядової телеграми Генеральної прокуратури України від 06.07.2005 року(вх. № 3640 вр. 15.20) цією телеграмою повідомлено, що в провадженні Генеральної прокуратури України знаходиться кримінальна справа 30 відносно Ільченко за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману. Оглянуті за даною справою житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та нежитловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 мають значення в якості доказів по ній у відповідності до вимог ст.ст. 78-80 КПК України постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Гарника вказані об'єкти приєднано до даної кримінальної справи у якості доказів. В зв'язку з чим попереджено реєстратора про недопустимість реєстрації будь-яких цивільно-правових договорів щодо зміни права власності в тому числі володіння, користування та розпорядження цими об'єктами нерухомості до набрання вироком по справі законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи(а.с. 88).

Також, реєстратором Першою одеською державною нотаріальною конторою виготовлено витяг № 3992819 від 06.07.2005 року 16:33 та витяг № 3992753 від 06.07.2005 року 16.30 щодо внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначених реєстраційних записів (а.с. 89-90).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що, як вбачається з тексту вищевказаної телеграми вона містить всі основні відомості, передбачені п.2.6 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Мінюста України від 09.06.1999 року № 31/5 (у редакції наказу Мінюста України від 18.08.2004 р. № 85/5, зареєстрований в Мінюсті України 10.06.1999 року за № 364/3657), зазначення яких є необхідним для внесення цих відомостей до Реєстру заборон, а отже, на думку суду першої інстанції, у відповідача були відсутні підстави для відмови у внесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зазначених реєстраційних записів.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов до висновку, що при внесенні цих відомостей щодо обтяження реєстратор Перша одеська державна нотаріальна контора діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При цьому, як зазначив суд першої інстанції, до реєстратора Першої одеської державної нотаріальної контори заява чи рішення про звільнення з-під арешту зазначених об'єктів нерухомого майна по вищевказаній кримінальній справі не надходило, а отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутні підстави для визнання дій відповідача щодо внесення вищевказаних записів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна неправомірними, та, відповідно, відсутні підстави для скасування цих записів.

Однак, колегія суддів не погоджується з вищевикладеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт.

Відповідно до положень ч.1 Закону № 1952-IV обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Станом на момент реєстрації нотаріусом арешту діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до вимог п.п.11 п.2 глави І Інструкції державними нотаріусами вчиняються такі дії, зокрема, накладається заборона відчуження житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого та рухомого майна, майнових прав.

Згідно до вимог п.252 розділу 26 Інструкції накладання заборони реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому самому реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів, органів державної податкової адміністрації, а також органів державної виконавчої служби про накладання арешту на нерухоме майно. Про накладені заборони та арешти робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Накладені заборони та арешти підлягають обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Наказом Міністерства юстиції №31/5 від 09.06.1999 року затверджено Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - Положення), яке встановлювало порядок ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, унесення (одержання ) інформації до (з) нього.

Відповідно до вимог п.1.1. Положення Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - Реєстр заборон) - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони, арешти; видані витяги з Реєстру заборон.

Реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) згідно п.1.5. Положення є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп'ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії.

Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, судів та слідчих органів та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон.

Порядок унесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна визначений п.2 Положення.

Згідно до вимог п.2.1. підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є:

2.1.1 Накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

2.1.2 Заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна (додатки 1-3), що подається:

- державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, - у зв'язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна;

- посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у зв'язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна;

- судами і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

2.1.3 Постанови органів державної виконавчої служби про арешт (звільнення з-під арешту) майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до вимог п.2.2. Положення органи та посадові особи, зазначені в підпунктах 2.1.2-2.1.3 пункту 2.1 цього Положення, надсилають Реєстратору в день накладення (зняття) заборони (арешту) заяву встановленого цим Положенням зразка або постанову про арешт (звільнення з-під арешту) майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Отже, колегія суддів зазначає, що положенням чітко визначений перелік документів, на підставі яких до Реєстру заборон вносяться відомості про накладення (зняття), заборони та арештів. Такими документами згідно п.п. 2.1., 2.2. Положення є заява за формою, визначено в додатках 1-3 Положення та постанова органів державної виконавчої служби.

Колегія суддів наголошує, що подання будь-яких інших документів, ніж ті, що зазначені в п.2.1. Положення, в тому числі телеграм, заяв у довільній формі, усних повідомлень, не передбачено та не є підставою для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна.

Враховуючи зазначені вимоги Положення, підставою для внесення реєстратором до Реєстру заборон відомостей про накладення арешту на об'єкт нерухомого майна судами і слідчими органами є заява встановленого зразка.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що урядова телеграма Генеральної прокуратури України від 06.07.2005 містить всі основні відомості, передбачені п.2.6 Положення, зазначення яких є необхідним для внесення цих відомостей до Реєстру заборон, в зв'язку з чим у відповідача були відсутні підстави для відмови у внесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначених реєстраційних записів.

Зазначений висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, з порушенням вимог чинного законодавства та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Вимогами п.2.3 Положення встановлено, що реєстратор відмовляє у внесенні відомостей до Реєстру заборон, якщо в заяві або постанові відомості, передбачені пунктами 2.1.2-2.1.3 цього Положення, відсутні або вказані неповністю, нечітко або нерозбірливо, тобто такі відомості мають бути зазначені в заяві чи постанові, а не в будь-якому іншому документі. У випадку подання іншого документу, крім зазначених, нотаріус не повинен приймати їх взагалі, не те, що давати оцінку вказаним у ньому відомостям з приводу їх повноти та якості.

Згідно до вимог п.2.6 Положення до Реєстру заборон уносяться такі відомості про обтяження:

2.6.1 Дані про підстави виникнення обтяження: назва документа, його номер та дата, повне найменування органу, що накладає обтяження.

2.6.2 Дані про особу, щодо майна якої встановлено обтяження:

- для власників (співвласників) - фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я та по батькові, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та, за наявності, дата та місце народження, адреса постійного місця проживання, дані документа, що посвідчує особу;

- для іноземних громадян - прізвище, ім'я та по батькові (за наявності останнього), адреса постійного місця проживання за межами України, дані документа, що посвідчує особу;

- для власників (співвласників) - юридичних осіб - резидентів - назва, код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, адреса постійного місцезнаходження;

- для власників - юридичних осіб - нерезидентів - найменування, адреса постійного місцезнаходження та країна, де зареєстровано юридичну особу.

2.6.3 Дані про об'єкт обтяження: ідентифікаційні номери об'єкта нерухомого майна та відомості про його місцезнаходження.

Таким чином, відповідно до вимог п.2.6.1. Положення до Реєстру заборон мають бути внесені дані про підстави виникнення обтяження: назва документа, його номер та дата, повне найменування органу, що накладає обтяження.

Як зазначено в урядовій телеграмі, копія якої міститься в матеріалах справи, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, буд. 7/9 та нежитловий будинок за адресою Одеса, вул. Шкільний Аеродром, 1, мають значення доказів про кримінальній справі №30 та у відповідності до вимог ст.ст. 78-80 КПК України постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Гарника приєднано до кримінальної справи у якості доказів (а.с. 88).

Відповідно до вимог ст.79 КПК України речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до справи постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.79 КПК України, підставою для виникнення обтяження є постанова слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Гарника, реквізити якої на виконання вимог п.2.6.1. Положення не були внесені нотаріусом до Реєстру заборон.

Як вбачається із змісту Положення, підстави для внесення відомостей до Реєстру заборон та підстави виникнення обтяження - це абсолютно різні речі. Підставою внесення відомостей до Реєстру є заява суду або слідчого органу встановленого зразка, підставою виникнення обтяження є відповідна постанова слідчого.

Натомість, нотаріусом в якості підстави обтяження до Реєстру заборон внесено реквізити урядової телеграми, тобто документу, який на переконання суду першої інстанції, є підставою для внесення відомостей до Реєстру.

Відповідно до п.2.6.2 Положення до Реєстру заборон також вносяться дані про особу, щодо майна якої встановлено обтяження. Дані про власників майна нотаріусом внесені не були.

Пунктом 2.6.3 Положення передбачено зазначення в Реєстрі заборон даних про об'єкт обтяження: ідентифікаційні номери об'єкта нерухомого майна та відомості про його місцезнаходження. Ідентифікаційні номери об'єктів нерухомого майна нотаріусом не зазначалися.

Враховуючи наведене, відповідач вніс відомості до Реєстру заборон про накладення арешту на підставі документу, який не був передбачений для подання, за відсутності всіх необхідних відомостей.

Відповідно до вимог п. 31 глави II Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

- вчинення такої дії суперечить законові;

- не подані відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

- дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом;

- з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась недієздатна особа, особа, цивільна відповідальність якої обмежена, або представник, який не має необхідних повноважень;

- правочин, що укладається від імені юридичної особи, не відповідає обсягу її цивільної правоздатності.

Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що паплюжать честь і гідність людини.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що, оскільки урядова телеграма Генеральної прокуратури України не відповідає вимогам Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, не містить відомостей, які є обов'язковими для внесення до Реєстру заборон, відповідач повинен був відмовити у внесенні до Реєстру заборон відомостей про накладення арешту на будівлю офісного центру №1 по вул. Шкільний аеродром у м. Одесі та житловий будинок з надвірними спорудами №7/9 по вул. Купріна в м. Одесі.

Також, колегія суддів вважає невірними висновки суду першої інстанції про те, що законодавством не передбачена відмова у внесенні відомостей до Реєстру заборон, якщо ця заява викладена не за формою встановленого зразка, а єдиною підставою для відмови у внесенні таких відомостей є їх відсутність, неповнота, нечіткість або нерозбірливе викладення, суперечать розділу 2 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та п.31. глави II Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції на момент внесення таких відомостей.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем було внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про накладення арештів на нерухоме майно на підставі документу, який згідно вимог чинного законодавства станом на момент внесення записів не був передбачений для подання.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позов ОСОБА_2 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень свою позицію колегії суддів не доказав та не обґрунтував її.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року скасувати, прийняти у справі №815/1907/16 нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_2.

Визнати протиправними дії Першої Одеської державної нотаріальної контори щодо внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про накладення арешту на нежитловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер обтяження №2160422, та щодо внесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про накладення арешту на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 12817814.

Скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про проведену державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна - нежитлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер обтяження №2160422.

Скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про проведену державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер обтяження 12817814.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 14.11.2016 року.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян