Справа № 822/1519/16
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1519/16

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

10 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

секретар судового засідання: Марцісь Ю.А.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області: Гринишина І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просили суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримав в повному обсязі та просив колегія суддів їх задовольнити.

Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційних скарг відповідачів та просила суд відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача - Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно і належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши в повному обсязі та належним чином матеріали по справі, доводи апеляційних скарг, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, наказом Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №16 о/с від 15.02.2016 року капітана поліції ОСОБА_4, інспектора роти дорожньо - патрульної служби Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 05.05.2016 року №74о/с «По особовому складу», в доповнення до наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 15.02.2016 року №16 о/с, вважати капітана поліції ОСОБА_4, інспектора роти дорожньо - патрульної служби Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, звільненим з встановленою вислугою для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні - 12 років 04 місяці 25 днів, з урахуванням пільгової служби - 12 років 06 місяців 23 дні.

На засіданні військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Хмельницькій області» з установлення причинного зв'язку захворювань, травм, каліцтв у колишніх працівників органів внутрішніх справ та НП із числа осіб рядового й начальницького складу, протоколом №71 від 20.04.2016 року встановлено причинний зв'язок захворювань у колишнього співробітника ОВС та НП ОСОБА_4, 1983 р.н.: «Післяхолецистектомічний синдром. Хронічний панкреатит. Неалкогольний стеатогепатит» з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0720979 від 27.04.2016 року, позивачу встановлена III група інвалідності з 23.04.2016 року (захворювання, пов'язане з проходженням служби).

29.06.2016 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції Хмельницькій області із заявою, в якій просив надати письмову відповідь щодо нарахування йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням йому III групи інвалідності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ)(а.с.14).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області листом №29/с-68 від 18.07.2016 року повідомив позивача, що відповідно статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07 листопада 2015 року, передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання відповідно до підпункту 4 пункту 1 зазначеної статті, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок зазначених причин. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за №163/28293 та набрав чинності 29 лютого 2016 року. Порядок визначає механізм та умови виплати одноразової грошової допомоги поліцейським, право на яку встановлено спеціальним законом, що регулює відповідну сферу діяльності, тобто Законом України «Про Національну поліцію». На теперішній час в МВС України та Національній поліції України не врегульоване питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги поліцейським, які отримали захворювання, травму та поранення відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії від причин інвалідності «захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ» (а.с.15).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХП, а також Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850), а тому зобов'язав Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області прийняти заяву (рапорт) ОСОБА_4 на виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. та надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності ОСОБА_4, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; зобов'язав Міністерство внутрішніх справ України розглянути в визначений Законом термін подані ГУ НП в Хмельницькій області документи стосовно одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ОСОБА_4 ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 та здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Однак, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Так, вказаний закон було опубліковано в газеті Голос України, 06.08.2015 року, а тому датою набрання ним чинності є 07.11.2015. Саме з цієї дати втратив чинність і Закон України «Про міліцію», у тому числі і його ст. 23. У зв'язку із цим, у межах спірних правовідносин, втратив свою актуальність також і Порядок № 850, який прийнятий на виконання вказаної статті.

При системному аналізі вищенаведених правових норм, колегія суддів дійшла до висновку, що до спірних правовідносин дані норми застосуванню не підлягають.

Поряд із цим суд апеляційної інстанції зазначає, що у зв'язку із тим, що позивача 07.11.2015 року прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, то з цієї дати на нього, як на поліцейського, почали поширюватися норми Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 р. І Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 (далі - Порядок № 4) цей Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 27.04.2016 року (а.с. 7).

Згідно з п. 1 р. ІІІ Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Відповідно до п. 3 р. ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Пунктом 5 вказаного розділу передбачено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами, що визначені цим пунктом.

Пунктами 1, 2 р. IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналізуючи вищевикладене колегія суддів дійшла до висновку, що підставою для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, прийняття рішення про призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку № 4, що подана Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського - позивача (у випадку загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського) або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

Однак, як слідує з матеріалів даної адміністративної справи, позивач подав письмову заяву до начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (а.с.14), а не переліченим вище органам, що в свою чергу свідчить про порушення процедури (етапності) звернення до відповідних органів для призначення одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У межах спірних правовідносин відповідач не вчинив протиправної бездіяльності стосовно позивача, так як передумов для вчинення відповідачем певних дій (складення та затвердження висновку, прийняття відповідного рішення) не існувало, оскільки позивач не звертався до нього із заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Також, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення в частині зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України призначити і виплати одноразову грошову допомогу втрутився у дискрецію (вільний розсуд) діяльності суб'єкта владних повноважень, з огляду на наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Таким чином, суд першої інстанції зобов'язуючи Міністерство внутрішніх справ України призначити і виплати одноразову грошову допомогу позивачу прийняв конкретно визначене рішення, що є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийнятого оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої відповідачем не виконано.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість та невмотивованість позовних вимог, у зв'язку з чим постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду всім обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Міністерства внутрішніх справ України відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 листопада 2016 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.