Справа № 220/1214/16-а
Суддя: Якішина О. М.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №220/1214/16-а
Провадження № 2-а/220/15/16
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2016 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Сербіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, треті особи: Красноармійська місцева прокуратура, КП «Великоновосілківське БТІ», СП «Потребітєль», про визнання протиправними дій та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2016 року позивач ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Великоновосілківської селищної ради, третіх осіб: Красноармійської місцевої прокуратури, КП «Великоновосілківське БТІ», СП «Потребітєль» про визнання протиправними дій органу місцевого самоврядування та скасування рішення №6/13-160 від 29 листопада 2011 року «Про продаж земельної ділянки не сільськогосподарського призначення СП «Потребітєль» та рішення №6/18-227 від 04 квітня 2012 року «Про внесення змін до рішень сесії селищної ради», якими відповідач погодив звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки комунальної власності, затвердив вартість земельної ділянки, продав СП «Потребітєль» земельну ділянку, затвердив умови продажу.

Дослідивши позовну заяву та подані до неї документи, суд прийшов до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечував проти закриття провадження по справі, посилаючись на те, що предметом спору є рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, відповідач є субєктом владних повноважень, а тому справа відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Представник відповідача вважав можливим закрити провадження по справі, оскільки оскаржувані рішення є актами індивідуальної дії, які вже виконані.

Представник третьої особи СП «Потребітєль» вважав необхідним закрити провадження по справі, посилаючись на те, що позивач є субєктом господарювання, а тому вона є неналежним позивачем, крім того, її права не порушено.

Представники Красноармійської місцевої прокуратури та КП «Великоновосілківське БТІ» в судове засідання не зявились. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 1 частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року, 04 листопада 2015 року, 09 лютого 2016 року (справи №№ 21-493а14, 21-3296а15, №816/3735/14 відповідно).

У своїй постанові «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Статтею 80 ЗК України установлено, що субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК України, Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним субєктом земельних відносин.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС.

У відносинах, які склалися між сторонами, відповідач, як власник землі, вільний у виборі субєкта щодо надання йому права купівлі земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій, а прийняті ним рішення є ненормативними актами, які вичерпали свою дію після їх реалізації.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 157 КАС України суд закриває провадження по справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Одночасно, суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що залежно від змісту його порушеного права як жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 чи субєкта підприємницької діяльності, спір може бути розглянуто в порядку цивільного або господарського судочинства відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 157,158,160,165,186 КАС України, суд

УХВА ЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, треті особи: Красноармійська місцева прокуратура, КП «Великоновосілківське БТІ», СП «Потребітєль», про визнання протиправними дій та скасування рішень закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О.М. Якішина