Справа № 817/82/16
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"16" листопада 2016 р. Справа № 817/82/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "03" серпня 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейд" до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Рівненський окружний адміністративний суд постановою від 03.08.2016 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейд" задовольнив повністю.

Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління ДФС у Рівненській області від 25.01.2016 № та №.

Присудив на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Саноіл - Трейд" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 3991,39 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній сарзі, відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки не встановлено факту передачі товару (сої) від продавця ПП "Сіопт-Агро" до покупця ТОВ "Саноіл-Трейд", встановлено лише факт укладення цивільно-правових відносин та проведення безтоварних операцій, спрямованих на надання податкової вигоди для третіх осіб, з метою штучного формування податкового кредиту; зазначає, що оскільки реальність вчинення господарських операцій між контрагентами та ПП "Сіопт-Агро" відсутня, то у контрагентів не було підстав для податкового обліку вказаних операцій.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не належить до задоволення, враховуючи таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейд" (далі - ТОВ "Саноіл-Трейд") звернулось з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.01.2016 № та №.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій позивача з контрагентом ПП "Сіопт-Агро" як таких, що не спричиняють реального настання правових наслідків, збільшення грошових зобов'язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій, є неправомірним.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейд" є юридичною особою, що зареєстрована 10.09.2010 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №0002553, з 13.09.2010 року як платник податків перебуває на обліку в органах державної податкової служби, а з 01.03.2012 року зареєстроване як платник податку на додану вартість (свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №200027533 серія НБ №449742).

Основними видами діяльності позивача є виробництво олії та тваринних жирів; виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших угрупувань; виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами.

У грудні 2015 року на підставі наказу Державної податкової інспекції у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області від 25.12.2015р. №341, згідно з направленням на перевірку від 25.12.2015 р. №395/22-138, виданого Державною податковою інспекцією у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області, завідувачем сектору податкового аудиту ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області Тарасюк Людмилою Миколаївною було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року (акт перевірки №2/22-141/37282611 від 12.01.2016 року).

За результатами перевірки, податковий орган дійшов висновку, що в порушення вимог пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) позивачем було занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 103708 грн., в т.ч.: за 2013 рік в сумі 103708 грн. та в порушення вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) позивачем було занижено податок на додану вартість в сумі 109166 грн. в тому числі: 09.2013 р. - 41527 грн., 10.2013 р. - 24643 грн., 11.2013 р. - 42996 грн.

Висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на припущенні, що правочин, укладений між позивачем і Приватним підприємством "Сіопт Агро" (код за ), здійснений без мети настання реальних наслідків, оскільки до перевірки не представлені сертифікати якості товарів підприємства-виробника, що унеможливлює оприбуткування відповідно до якості товару, що на думку податкового органу свідчить про відсутність документів по яких відбувався би рух товару від продавця (постачальника) до покупця, а також документів, що підтверджують оприбуткування ТМЦ відповідно до Інструкцій про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю та кількістю (постанови держарбітражу при Раді Міністрів СРСР №П-6 від 15.06.1965 (з наступними змінами) та №П-7 від 25.04.1996 (із змінами та доповненнями).

Висновок про безтоварність господарських операцій позивача з ПП "Сіопт Агро" зроблено також на тій підставі, що в ході перевірки не встановлено факту передачі товару (сої) від вказаного контрагента до позивача. В обґрунтування зазначеного висновку податковий орган покликається на акт перевірки ПП "Сіопт Агро", складений Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №1251/2202/38373395 від 15.05.2015р. "Про результати позапланової невиїзної перевірки ПП "Сіопт Агро", код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.". Вказаним актом перевірки податковим органом встановлено, що при виході на перевірку посадовими особами Вінницької ОДПІ було встановлено відсутність підприємства ПП "Сіопт Агро" та його посадових осіб за податковою адресою, про що було складено акт №7021/2201 від 13.11.2014 р., внаслідок чого до перевірки не було надано жодних первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку, які б підтверджували здійснення господарської діяльності ПП "Сіопт Агро" за перевіряємий період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.

Тому податковим органом зроблено висновок про відсутність фактичного здійснення господарських операцій по реалізації, прийомці та передачі сільськогосподарської продукції (сої). Внаслідок вказаного, податковий орган дійшов висновку про необхідність виключення з витрат позивача суми 545832 грн. за 2013 рік та виключення з податкового кредиту ПДВ в сумі 109166грн., в т.ч. по декларації за вересень 2013 р. - 41527 грн., по декларації за жовтень 2013 р. - 24643 грн., по декларації за листопад 2013 р. - 42996 грн.

За результатами перевірки позивача податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.01.2016 р.:

- №, згідно з яким позивачу збільшено податкове зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 103 708,00 грн. за основним платежем та 25 927,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, всього 129 635,00 грн.;

- №, згідно з яким позивачу збільшено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 109 166,00 грн. за основним платежем та 27 292,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, всього 136 458,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування -платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Абзацом 10 частин 1 статті 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, суд правильно вказав, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Матеріали справи свідчать, що у вересні та жовтні 2013 pоку на підставі Договору поставки №40 від 23.09.2013 року позивач придбав у ПП "Сіопт Агро" сою на загальну суму 654998,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 109166,33 грн.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент розгляду справи у суді Приватне підприємство "Сіопт Агро" зареєстроване у Єдиному державному реєстрі, відомості про перебування юридичної особи в процесі припинення підприємницької діяльності або про порушення провадження у справі про банкрутство щодо юридичної особи відсутні. Основний вид економічної діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

На підтвердження здійснення вказаної господарської операції оформлені видаткові накладні: №РН-0000579 від 23.09.2013 р. на суму 95000,00 грн. з ПДВ; №РН-0000703 від 30.09.2013 р. на суму 154125,00 грн.; №РН-0000872 від 07.10.2013 р. на суму 137276,50 грн. з ПДВ; №РН-0000932 від 11.10.2013 р. на суму 10584,00 грн. з ПДВ; №РН-0000942 від 11.10.2013 р. на суму 144375,00 грн з ПДВ; №РН-0000991 від 25.10.2013 р. на суму 113637,50 грн. з ПДВ, які підписані представниками покупця та продавця і скріплені відтисками їх печаток.

Продавцем товару (сої) - ПП "Сіопт Агро" на вищевказані операції було виписано позивачу податкові накладні. За вказаними операціями до податкового кредиту позивачем було віднесено суму ПДВ в розмірі 109166,33 грн., що підтверджено копіями податкових накладних, долучених до матеріалів справи, а саме: податкової накладної №54/2 від 23.09.2013 р., податкової накладної №104/2 від 30.09.2013 р., податкової накладної №30/2 від 07.10.2013 р., податкової накладної №56/2 від 11.10.2013 р.; податкової накладної №68/2 від 11.10.2013 р. та податкової накладної №92/2 від 25.10.2013 р.

Оплату за поставлені товари позивач здійснив повністю в безготівковому порядку, факт перерахування коштів підтверджується копіями виписок по банківському рахунку позивача №9833 у ПАТ «ВТБ Банк» (МФО 321767) на дату 23.09.2013 р., що засвідчує здійснення (проведення) позивачем платежу на користь ПП "Сіопт Агро" на суму 95000,00 грн. згідно з платіжним документом №2379; на дату 30.09.2013 р., що засвідчує здійснення (проведення) позивачем платежу на користь ПП "Сіопт Агро" на суму 4162,50 грн. згідно з платіжним документом №2422 та на суму 150000,00 грн. згідно з платіжним документом №2413; на дату 07.10.2013 р., що засвідчує здійснення (проведення) позивачем платежу на користь ПП "Сіопт Агро" на суму 137276,50 грн. згідно з платіжним документом №2451; на дату 11.10.2013 р., що засвідчує здійснення (проведення) позивачем платежу на користь ПП "Сіопт Агро" на суму 10584,00 грн. згідно з платіжним документом №2499 та на суму 144375,00 грн. згідно з платіжним документом №2502; за період з 01.10.2013 р. по 25.10.2013 р., що засвідчує здійснення (проведення) позивачем платежу на користь ПП "Сіопт Агро" на суму 48600,00 грн. згідно з платіжним документом №122; на дату 28.10.2013 р., що засвідчує здійснення (проведення) позивачем платежу на користь ПП "Сіопт Агро" на суму 65000,00 грн. згідно з платіжним документом №2614, які містяться у матеріалах справи і не заперечуються сторонами.

В суді першої інстанції свідок - директор ТОВ "Саноіл-Трейд" ОСОБА_6 вказав, що позивач дійсно мав господарські взаємовідносини з ПП "Сіопт Агро" в період з вересня по жовтень 2013 року, а саме: ТОВ "Саноіл-Трейд" придбало сою для власних господарських потреб, з метою її переробки у соєву макуху та соєву олію для подальшого продажу такого товару іншим суб'єктам господарювання. Свідок пояснив, що розрахунки позивачем за отриманий товар були здійснені в повному обсязі, а претензій до кількості чи якості товару позивачем до ПП "Сіопт Агро" не пред'являлося.

Допитаний в якості свідка менеджер з постачання ТОВ "Саноіл-Трейд" ОСОБА_7 пояснив окружному суду, що в рамках виконання своїх трудових обов'язків він виїжджав на місце знаходження складу ПП "Сіопт Агро", а саме: в с.Немія Могилів-Подільського району Вінницької області та здійснював там попередній огляд товару (сої), яка пропонувалася до продажу. За наслідками дослідження ним якісних характеристик такого товару, встановлення ступеню вологості сої за допомогою приладу - вологоміру, а також загальних характеристик (запах, колір, засміченість), ним було зроблено висновок про належну якість такого товару та про можливість придбання цієї сої. Представництво ПП "Сіопт Агро" на місті знаходження складу здійснював менеджер такого підприємства. В подальшому вивіз такого товару згідно з умовами укладеного договору здійснювали залучені ТОВ "Саноіл-Трейд" перевізники.

Пунктом 2.2. та пунктом 5.1. Договору поставки №40 від 23.09.2013 р. встановлено, що відгрузка товару проводиться на автомобільний транспорт (вантажний автомобіль Покупця). Перевезення товару від ПП "Сіопт Агро" до місцезнаходження позивача (с.Дядьковичі Рівненської області) здійснювалося перевізниками: ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9, зокрема:

1) згідно договору №1 від 20.11.2012 р., укладеного між ТОВ «Саноіл-Трейд» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 (перевізник), перевізник зобов'язується доставляти (перевозити) автомобільним транспортом довірений йому замовником (позивачем або відправником) вантаж з пункту (місця) відправлення до пункту (місця) призначення і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачеві вантажу), а позивач взяв на себе зобов'язання сплачувати за перевезення вантажу плату (пункт 1.1. Договору). Здача послуг перевізником та їх прийняття позивачем оформлювалося актами приймання-передачі послуг, які підписувалися уповноваженими представниками Сторін після фактичного надання послуг, а саме актами приймання-передачі послуг №5 від 07.10.2013 р., №9 від 11.10.2013р. та №15 від 25.10.2013 р. Перевезення товару від контрагента - ПП "Сіопт Агро" до позивача (з с.Немія Вінницької області до с.Дядьковичі Рівненської області), оформлене товарно-транспортними накладними №30 від 07.10.2013 р., №68 від 11.10.2013 р., №92 від 25.10.2013 р. Оплата послуг по перевезенню товару відбулась в безготівковому порядку, факт перерахування коштів підтверджується копією виписки по банківському рахунку позивача №9833 у ПАТ «ВТБ Банк» (МФО 321767) на дату 23.10.2013 р.

Крім того, в матеріалах справи, на підтвердження наявності у перевізника відповідного транспортного засобу, який використовувався в ході надання позивачу послуг з перевезення та вказаного у товарно-транспортних накладних, міститься копія нотаріально посвідченого договору оренди транспортного засобу від 07.11.2012 р., відповідно до якого ФОП ОСОБА_9 орендує транспортний засіб марки DAF XF 95.430, реєстраційний НОМЕР_1 (тип тз - вантажний-С сідловий тягач)(т.1, а.с. 249 а - 250) та копію нотаріально посвідченого договору оренди транспортного засобу від 07.11.2012 р., відповідно до якого ФОП ОСОБА_9 орендує транспортний засіб марки Berger N-31 SK, реєстраційний НОМЕР_2 (тип тз - напівпричіп самоскид) (т.2, а.с. 1-2)

Також в матеріалах справи наявна копія трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 20.11.2012 р., що підтверджує факт перебування водія ОСОБА_10 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_9

2) згідно договору надання послуг по перевезенню №1 від 01.02.2013 р., укладеного між ТОВ «Саноіл-Трейд» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 (виконавець), виконавець зобов'язується надати послуги вантажного транспорту, а позивач зобов'язався сплатити за це встановлену плату (пункт 1.1. Договору). Надання послуг підтверджується складанням товарно-транспортних накладних, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) (пункт 1.2. Договору). Перевезення товару від контрагента - ПП "Сіопт Агро" до позивача (з с.Немія Вінницької області до с.Дядьковичі Рівненської області) оформлене товарно-транспортними накладними №54 від 23.09.2013 р., №104 від 30.09.2013 р., №104/2 від 30.09.2013 р., №30/2 від 07.10.2013 р., №68/2 від 11.10.2013р. та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №22 від 23.09.2013р., №28 від 30.09.2013р., №12 від 07.10.2013р., №27 від 11.10.2013 р. Оплата послуг по перевезенню товару відбулась в безготівковому порядку, факт перерахування коштів підтверджується копією виписки по банківському рахунку позивача №9833 у ПАТ «ВТБ Банк» (МФО 321767) на дату 24.10.2013 р.

Крім того, на підтвердження наявності у перевізника відповідного транспортного засобу, який використовувався в ході надання позивачу послуг з перевезення та вказаного у товарно-транспортних накладних, позивач надав копію нотаріально посвідченого договору найму /оренди/ транспортних засобів від 29.08.2013р., відповідно до якого ФОП ОСОБА_8 орендує транспортний засіб марки Renault Magnum, реєстраційний НОМЕР_5 (тип тз - сідловий тягач-Е) та напівпричіп самоскид-Е, реєстраційний НОМЕР_3, копію нотаріально посвідченого договору найму /оренди/ транспортних засобів від 30.01.2013р., відповідно до якого ФОП ОСОБА_8 орендує транспортний засіб марки DAF 85 CF380, реєстраційний НОМЕР_4 (тип тз - сідловий тягач-Е) та напівпричіп самоскид-Е, реєстраційний НОМЕР_6 (т.2, а.с. 19-26).

В матеріалах справи міститься копія трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 17.09.2013 р., що підтверджує факт перебування водія ОСОБА_11 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_8

Допитаний в суді першої інстанції в якості свідка фізична особа-підприємець ОСОБА_8 пояснив, що восени 2013 року здійснював перевезення сої з Вінницької області с.Немія від ПП "Сіопт Агро" до місцезнаходження позивача у Рівненському районі, с.Дядьковичі, вказав, що розвантаження товару за місцезнаходженням позивача здійснювалося на його складі після зважування транспортного засобу шляхом автоматичного вивантаження товару, документи на товар, що надавалися ПП "Сіопт Агро" (ТТН та видаткові накладні) передавалися для позивача. Також зазначив, що жодних претензій до нього або до вантажовідправника зі сторони позивача щодо кількості доставленого товару не пред'являлося.

На підтвердження наявності складського приміщення для зберігання товарів в ході господарської діяльності позивач надав копію договору оренди приміщення №3 від 17.12.2012 р. на оренду нежитлової будівлі площею 300 кв.м., що розташований за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Дядьковичі, вул.Грушевського, 26 та договору оренди нежитлового приміщення №02/09/13 від 02.09.2013 р., відповідно до якого позивачу передано у строкове платне користування виробничий будинок цех по переробці с/г продукції площею 1382,6 кв.м, який розташований за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Дядьковичі, вул.Грушевського, 26 в (пункт 1.1 Договору). Крім того, на підтвердження можливості здійснення господарської діяльності по виробництву, зберіганню та реалізації олії сирої соєвої нерафінованої та макухи соєвої у вказаному орендованому приміщенні позивачем було надано суду копію експлуатаційного дозволу №17-14-47/PF від 02.08.2013р., виданого Головним державним інспектором ветеринарної медицини Рівненського району.

Факт оприбуткування позивачем придбаного у ПП "Сіопт Агро" товару, а також його направлення на подальшу переробку, підтверджується «карткою рахунку:201 Місце зберігання: Склад: ТМЦ: Соя: партії РР-0001031 (23.09.13р.) за вересень 2013р.», «карткою рахунку:201 Місце зберігання: Склад: ТМЦ: Соя: партії РР-0001032 (30.09.13р.) за 01.09.13 - 31.10.13», «карткою рахунку:201 Місце зберігання: Склад: ТМЦ: Соя: партії: РР-0001070 (07.10.13р.) за жовтень 2013р.», «карткою рахунку:201 Місце зберігання: Склад: ТМЦ: Соя: партії РР-0001072 (11.10.13р.) за жовтень 2013р.», «карткою рахунку:201 Місце зберігання: Склад: ТМЦ: Соя: партії РР-0001202 (25.10.13р.) за жовтень 2013р.», а також актами переробки сировини від 25.09.2013р., від 01.10.2013р., від 08.10.2013р., від 12.10.2013р., від 28.10.2013р.

Також позивачем надані суду відомості про використання придбаного товару у ПП "Сіопт Агро" в ході господарської діяльності, зокрема, переробки сої у соєву олію та соєву макуху, які в подальшому реалізовувалися контрагентам ТОВ "Саноіл-Трейд", зокрема:

- для ТОВ «Березнівське птахопідприємство» на виконання договору поставки №1 від 05.03.2012р. на поставку соєвої макухи та соєвої олії, ТОВ "Саноіл-Трейд" було поставлено товар по видатковим накладним №РР-0000733 від 27.09.13 р., №РР-0000813 від 30.10.13 р., №РР-0000774 від 15.10.13 р., №РР-0000763 від 09.10.13 р., №РР-0000745 від 02.10.13 р. Розрахунок за такими господарськими операціями за цим договором було здійснено з позивачем в безготівковому порядку, що вбачається з «Картки рахунку:361: контрагенти: Березнівське птахопідприємство: за 27.09.13-30.10.13», а також виписками по банківському рахунку позивача у ПАТ «ВТБ Банк». Також, суду позивачем було надано копії податкових накладних, які включені до ЄРПН: №78 від 27.09.2013 р., №69 від 30.10.2013 р., №34 від 15.10.2013 р., №24 від 09.10.2013 р., №7 від 02.10.2013 р.;

- для ТОВ «Маяк-3» на виконання договору поставки №3 від 06.03.2012 р. на поставку соєвої макухи та соєвої олії, ТОВ "Саноіл-Трейд" було поставлено товар по видатковим накладним №РР-0000729 від 27.09.13 р., №РР-0000736 від 28.09.13р., №РР-0000775 від 15.10.13 р. Розрахунок за такими господарськими операціями за цим договором було здійснено з позивачем в безготівковому порядку, що вбачається з «Картки рахунку:361: контрагенти: ТОВ «Маяк-3»: за 27.09.13-15.10.13», а також виписками по банківському рахунку позивача у ПАТ «ВТБ Банк». Також, суду позивачем було надано копії податкових накладних, які включені до ЄРПН: №79 від 27.09.2013 р., №84 від 28.09.2013 р., №35 від 15.10.2013 р.;

- для ТОВ «Даноша» на виконання договору поставки товару №131 від 13.08.2012 р. на поставку соєвої олії та договору поставки товару №129 від 30.07.2012р. на поставку соєвої макухи, ТОВ "Саноіл-Трейд" було поставлено товар по видатковим накладним №РР-0000762 від 09.10.13 р., №РР-0000739 від 01.10.13 р., №РР-0000743 від 02.10.13 р., №РР-0000773 від 15.10.2013 р., №РР-0000810 від 29.10.2013 р., №РР-0000817 від 01.11.2013 р. Розрахунок за такими господарськими операціями за цим договором було здійснено з позивачем в безготівковому порядку, що вбачається з «Картки рахунку:361: контрагенти: Даноша: Замовлення: Договір 131 (13.08.12) за 01.10.13 - 01.11.13» та «Картки рахунку:361: контрагенти: Даноша: Замовлення: Договір 129 (30.07.12) за 01.10.13 - 01.11.13», а також виписками по банківському рахунку позивача у ПАТ «ВТБ Банк». Також, суду позивачем було надано копії податкових накладних, які включені до ЄРПН: №23 від 09.10.2013р., №1 від 01.10.2013р., №5 від 02.10.2013р., №33 від 15.10.2013р., №66 від 29.10.2013р., №1 від 01.11.2013р.

Таким чином, з вказаних документів вбачається факт наступної реалізації позивачем виготовленої ним продукції (соєвої олії та соєвої макухи) та отримання відповідного доходу від провадження такої господарської діяльності.

Проаналізувавши зазначені вище документи бухгалтерського обліку ТОВ "Саноіл-Трейд", якими оформлено спірні господарські операції, колегія суддів вважає, що вони відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", суд правильно вказав, що вони розкривають зміст господарських операцій, підтверджують реальність руху активів позивача та використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності. Отже, вказані документи є первинними документами в розумінні закону, які належить складати для даного виду господарських операцій, а відтак є належними та допустимими доказами відповідно до приписів статті 70 КАС України, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку не враховуються при визначенні оподаткованого прибутку.

Суд правильно вказав, що виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Порядок формування податкового кредиту визначено ст.198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України встановлено, що право платника на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів у тому числі при їх ввезенні на митну територію України; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення такого права на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2. ст.198 Податкового кодексу України).

До податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу (п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України).

Відповідно до абз. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складенні під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - після її закінчення.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно абзацу 2 пункту 2.1. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану суб'єкта господарювання кореспондує з положеннями розділів V Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), яким встановлено порядок формування платниками податків податкового кредиту з податку на додану вартість та визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість.

Як вже зазначалось, до складу податкового кредиту позивач включив суми податку на додану вартість, сплачені ним у складі ціни придбаних товарів, що підтверджується виписаними контрагентом податковими накладними: №54/2 від 23.09.2013 р., №104/2 від 30.09.2013 р., №30/2 від 07.10.2013 р., №56/2 від 11.10.2013 р. №68/2 від 11.10.2013 р., №92/2 від 25.10.2013 р.

Таким чином, зазначені податкові накладні відповідають вимогам статті 201 Податкового кодексу України, зауваження щодо їх форми та змісту у акті перевірки відсутні, а досліджені судом першої інстанції первинні документи підтверджують факт продажу (поставки) Приватним підприємством "Сіопт Агро" позивачу товару (сої) та оплату позивачем вартості такого товару, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача; право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість підтверджується податковими накладними, що в сукупності підтверджує фактичне здійснення позивачем господарських операцій з придбання товарів у контрагента - ПП "Сіопт Агро", що стало підставою для формування позивачем податкового кредиту.

З огляду на викладене, окружний суд правомірно не погодився з твердженнями відповідача стосовно того, що оскільки під час перевірки позивачем не було представлено сертифікатів якості товару підприємства - виробника, то це унеможливлює оприбуткування відповідно до якості товару, що є порушенням інструкцій про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю та кількістю (затверджених постановами Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР №П-6 від 15.06.1965 року та №П-7 від 25.04.1966 року).

Відповідно до положень пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України витрати підтверджуються виключно розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. В той же час, документи обумовлені інструкціями №П-6 та №П-7, зокрема, сертифікати якості, не відносяться до документів первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена саме правилами ведення податкового обліку операцій.

Слід зазначити, що надані позивачем і долучені до матеріалів справи документи на підтвердження здійснення господарських операцій з ПП "Сіопт Агро" відносяться до первинних документів в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затв. наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р.) та, відповідно, належним чином підтверджують факт здійснення названих господарських операцій позивача та ПП "Сіопт Агро", а також те, що такі операції призвели до реальних змін майнового стану їх учасників.

Таким чином, доводи податкового органу не спростовують обставин щодо фактичного здійснення господарських операцій по продажу ПП "Сіопт Агро" сої для позивача.

Суд першої інстанції також правомірно не взяв до уваги посилання відповідача на те, що правочин, укладений позивачем та ПП "Сіопт Агро" є таким, що порушує публічний порядок та здійснений без мети настання реальних наслідків з огляду на інформацію, викладену у акті перевірки ПП "Сіопт Агро", складеному Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №1251/2202/38373395 від 15.05.2015 р. «Про результати позапланової невиїзної перевірки ПП "Сіопт Агро", код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.», оскільки вказаною інформацією жодним чином не спростовується факт здійснення господарських операцій між позивачем та ПП "Сіопт Агро", а зібрані у справі докази спростовують як висновки акту перевірки ПП "Сіопт Агро" (в частині операцій з позивачем), так і акту перевірки позивача. Крім того, відсутність у 2015 році за місцезнаходженням контрагента позивача, з яким відбувалися операції у 2013 році, не має доказового значення при вирішенні даного адміністративного спору.

Висновки акту перевірки №1251/2202/38373395 від 15.05.2015 р. не можуть вважатись беззаперечним доказом нікчемності угод між позивачем та ПП "Сіопт Агро", оскільки вони є суб'єктивною точкою зору посадових осіб податкового органу і носять лише характер припущень. Інших доказів на підтвердження вказаних доводів відповідачем не подано.

Що стосується доводів відповідача, викладених в акті перевірки №1251/2202/38373395 від 15.05.2015 р., а також посилання на протоколи допиту свідків у кримінальному провадженні №0000031, то колегія суддів не може брати їх до уваги за відсутності на даний час вироку у кримінальній справі.

За практикою Європейського суду з прав людини, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України"). У разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податку на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності (рішення Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії").

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що окружний суд дійшов правомірного висновку, що ТОВ "Саноіл-Трейд" правомірно сформовано у 2013 році податковий кредит на суму 109166 грн. (по декларації за вересень 2013 р. - 41527 грн., по декларації за жовтень 2013 р. - 24643 грн. та по декларації за листопад 2013 р. - 42996 грн.), а також включено до витрат суму в розмірі 545832 грн. по операціям з ПП "Сіопт Агро".

З огляду на викладене, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України, внаслідок чого позивачем занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 103708 грн., в т.ч.: за 2013 рік в сумі 103708 грн. та вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого позивачем занижено податок на додану вартість в сумі 109166 грн., в тому числі: 09.2013 р. - 41527 грн., 10.2013 р. - 24643 грн., 11.2013 р. - 42996 грн., є безпідставними.

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з"ясуванням всіх обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним вище.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "03" серпня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Саноіл-Трейд" вул.Грушевського, 26,с.Дядьковичі,Рівненський район, Рівненська область,35361

вул.Київська,12, а/с 210, м.Рівне, 33027

3- відповідачу/відповідачам: Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,