Справа № 2а-10185/12/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Справа № 876/6618/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

прокурора Цинайко Н.І.,

представника апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги першого заступника прокурора м. Львова, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2013 року у справі за позовом першого заступника прокурора м. Львова до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, про визнання незаконною та скасування ухвали, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора м. Львова звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, яким просив визнати незаконною і скасувати ухвалу відповідача від 22.03.2012 року № 1349 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» в частині затвердження п. 38 додатку до даної ухвали, згідно з яким до вказаного переліку включено нежитлові приміщення (підвал) за адресою: АДРЕСА_1 заявнику ОСОБА_4

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що вичерпний перелік підстав відмови у приватизації визначено у ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» і серед таких підстав відсутнє неналежне виконання умов договору оренди. Суд критично оцінив акт перевірки від 13.03.2012 року, складений Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, в якому зазначено, що об'єкт оренди, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на момент обстеження не використовується, оскільки з наданих ОСОБА_4 пояснень без її присутності обстеження даного приміщення неможливе, оскільки ключі наявні тільки у неї. Також згідно з актом звірки взаємних розрахунків, підписаним Управлінням комунальної власності і ОСОБА_4, станом на 21.03.2013 року дебіторська заборгованість (переплата) ОСОБА_4 складає 740,75 грн. А акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.10.2012 року суд не взяв до уваги, оскільки він не підписаний ОСОБА_4 Крім того, покликання прокурора на відсутність укладеного договору страхування зазначеного приміщення, на думку суду, не є підставою для відмови у його приватизації. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи ухвалу № 1349 від 22.03.2012 року (в частині п. 38 додатку до неї), діяв законно та обґрунтовано.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив прокурор, а також особи, які не брали участі у справі, але вважають, що даною постановою суд вирішив питання про їхні права та інтереси, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Апелянти вважають постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просять постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що включення до переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом викупу, нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (п. 38 додатку до ухвали) суперечить вимогам Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки у продовж дії договору оренди № Г-7933-11 від 05.08.2011 року, укладеного між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_4, згідно з яким останній передано в строкове платне користування зазначені приміщення загальною площею 48,6 м2, допускались систематичні порушення його істотних умов, зокрема, ОСОБА_4 допущено випадки нерегулярної сплати орендної сплати, а також в акті обстеження стану виконання умов договору оренди зафіксовано факт невикористання приміщень, а також факт відсутності договору страхування орендованого майна, що є порушенням істотних умов договору оренди.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на обґрунтування вимог своїх апеляційних скарг зазначають, що доводи прокурора, викладені у позовній заяві, є обґрунтованими, а суд першої інстанції безпідставно не взяв їх до уваги. Крім того, апелянти зазначають, що прокурор при поданні позову не врахував інтересів мешканців будинку, в тому числі і їх, як співвласників підвальних приміщень, в зв'язку з чим вони для захисту своїх прав та інтересів звернулись до суду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора та представника апелянта ОСОБА_2, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ухвалою Львівської міської ради від 22.03.2012 року № 1349 був затверджений перелік об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу, зокрема, п. 38 додатку до даної ухвали до вказаного переліку включено нежитлові приміщення (підвал) площею 48,6 м2 за адресою: АДРЕСА_1 заявнику ОСОБА_4, яка орендує зазначене приміщення.

Прокуратура м. Львова провела перевірку додержання Львівською міською радою вимог законодавства про приватизацію комунального майна при прийнятті зазначеної ухвали, за результатами якої прокурор дійшов висновку, що п. 38 додатку до цієї ухвали суперечить вимогам Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки згідно з п. 3.5 «Програми приватизації майна комунальної власності м. Львова на 2009-2010 роки», затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 05.03.2009 року № 2453, встановлено, що право на приватизацію способом викупу можуть отримати орендарі, які належно виконують умови, визначені договором оренди і Законом України «Про оренду державного та комунального майна». Зокрема, прокурор зазначає, що проведеною перевіркою встановлено, що згідно договору оренди від 05.08.2011 року № Г-7933-11, укладеного між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_4, останній передано в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 48,6 м2 за адресою: АДРЕСА_1. Впродовж дії договору оренди допускались систематичні порушення його істотних умов, зокрема, ОСОБА_4 допущено випадки нерегулярної сплати орендної плати, а також в акті обстеження стану виконання умов договору оренди, яке проводилось Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, зафіксовано факт невикористання приміщень, а також факт відсутності договору страхування орендованого майна, що є порушенням істотних умов договору оренди.

За результатами даної перевірки перший заступник прокурора м. Львова 19.09.2012 року вніс до Львівської міської ради протест, в якому вимагав скасувати ухвалу від 22.03.2012 року № 1349 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» в частині затвердження п. 38 додатку до ухвали.

В зв'язку з не розглядом протесту у встановлений законодавством строк прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, приймаючи ухвалу від 22.03.2012 року № 1349 в частині, що оскаржується, Львівська міська рада діяла в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що встановлені законодавством, а прокурор не навів належних обґрунтувань і доказів на підтвердження факту існування обставин, які б виключали можливість включення нежитлових приміщень загальною площею 48,6 м2 по АДРЕСА_1 до переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом його викупу ОСОБА_4

Однак, як встановив суд, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є власниками квартир № 8а і № 8б відповідно в будинку по АДРЕСА_1, стверджують, що вони як власники цих квартир є також співвласниками підвальних приміщень даного будинку, а тому оскаржувана ухвала Львівської міської ради порушує їх права та законні інтереси. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в апеляційних скаргах зазначають, що прокурор подав підставний позов, але не врахував інтересів мешканців будинку, в зв'язку з чим вони звернулись до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_4, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівської міської ради, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Старий Львів», Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання недійсним п. 1.1 договору оренди № Г-7933-11, укладеного 05.08.2011 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_4, в частині передачі в строкове платне користування підвального приміщення площею 18,6 м2, позначеного у технічному паспорті на нежитлові приміщення літерою VIII, який перебуває у користуванні співвласника будинку ОСОБА_2 і розташований під його квартирою № 8а за адресою АДРЕСА_1; визнання недійсною та скасування ухвали Львівської міської ради від 22.03.2012 року № 1349 «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» в частині затвердження п. 38 додатку до неї про передачу у власність ОСОБА_4 підвалів площею 48,6 м2 по АДРЕСА_1; визнання ОСОБА_3 добросовісним користувачем підвального приміщення площею 18,7 м2, розташованого під квартирою № 8б по АДРЕСА_1, яке має вихід у квартиру через люк; визнання ОСОБА_2 добросовісним користувачем підвального приміщення площею 18,6 м2, розташованого під квартирою № 8а по АДРЕСА_1; зобов'язання Львівської міської ради не чинити перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні підвалами площею 18,6 м2 та 18,7 м2 відповідно, що розташовані під квартирами № № 8а і 8б у будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Однак ухвалою Апеляційного суду Львівської області апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було задоволено частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним п. 1.1. договору оренди від 08.08.2011 року, визнання недійсною та скасування ухвали Львівської міської ради №1349 від 23.02.2012 року - скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в цій частині задоволено: визнано недійсним п. 1.1. договору оренди від 08.08.2011 року в частині передачі в строкове платне користування підвального приміщення площею 18,6 м2 позначеного в технічному паспорті на нежитлові приміщення літ. VIII, яке перебуває у користуванні співвласника будинку ОСОБА_2 і розташоване під квартирою № 8а по АДРЕСА_1; визнано недійсною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 23.02.2012 року № 1349 «Про затвердження об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації способом викупу» в частині затвердження п. 38 додатку до неї про передачу у власність ОСОБА_4 підвалів площею 48,6 м2; в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Серед іншого під час розгляду даної справи Апеляційний суд Львівської області встановив, що Львівська міська рада та Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради порушили права позивачів, невірно визначили правовий статус спірного підвалу, як нежитлового приміщення, і безпідставно ним розпорядились. Підвал площею 18,6 м2 є допоміжним приміщенням будинку АДРЕСА_1, перебуває у спільній власності власників квартир будинку, в тому числі позивачів, а також перебуває у безпосередньому користуванні ОСОБА_2

А відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Кодексу до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 4 даного Кодексу передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, на думку колегії суддів, з врахуванням встановлення факту перебування спірних нежитлових приміщень (підвалу) по АДРЕСА_1 у спільній власності власників квартир будинку та неналежності його до комунальної власності, будь-які спори щодо цих приміщень є спорами щодо права власності чи права користування ними.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15 цього Кодексу суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для закриття провадження у справі.

А згідно з ч. 1 ст. 203 цього Кодексу постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення справи, тому її слід скасувати і закрити провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора м. Львова, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2013 року у справі № 2а-10185/12/1370 за позовом першого заступника прокурора м. Львова до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, про визнання незаконною та скасування ухвали - скасувати і закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар

Ухвала складена в повному обсязі 14.11.2016 року