Справа № 642/6957/16-а
Суддя: Ольховський Є. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 642/6957/2016а
провадження № 2-а/642/298/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Ольховський Є.Б., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України в Холодногірському (Ленінському) районі м. Харкова від 25.10.2016 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку розміру пенсії на підставі довідки про заробітну плату станом на 01.12.2015, яка видана Генеральною прокуратурою України 19.05.2016 за № 729. Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Холодногірському (Ленінському) районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2016 року у відповідності до довідки Генеральної прокуратури України від 19.05.2016 № 729, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, без обмеження її максимального розміру та здійснити відповідні виплати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що він працював в органах Прокуратури України з березня 1982 року до грудня 2010 року. У січні 2005 року йому була призначена пенсія за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 90 відсотків від середнього заробітку. 14.12.2010 він звільнився з посади старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України та з органів прокуратури за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років. Призначена пенсія неодноразово перераховувалася, виходячи з розміру 90 відсотків від середнього заробітку, у зв'язку з підвищенням посадових окладів працівникам прокуратури.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" зі змінами, внесеними постановами КМУ від 30.09.2015 №763 та від 09.12.2015 №1013, якою затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури, у Позивача виникло право на перерахунок пенсії з 01.12.2015 року.

20 жовтня 2016 року Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м.Харкова з заявою про здійснення перерахунку та виплату пенсії відповідно довідки Генеральної прокуратури України від 19.05.2016 № 729 станом на 01.12.2015 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури, з застосуванням нових посадових окладів, які отримують на відповідній посаді працівники органів прокуратури.

Відповідач рішенням від 25.10.2016 року №144 відмовив в перерахунку пенсії непрацюючому працівнику органів прокуратури у зв'язку з тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УШ з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та з вказаної дати пенсії в порядку та на умовах, передбачених вищезазначеним Законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Позивач вважає вказане рішення управління ПФУ безпідставним та незаконним, оскільки при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-УІ зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, необхідно виходити із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Дана позиція відповідає викладеній у рішеннях Конституційного Суду України (від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій), ухвалах Вищого адміністративного суду України (від 20.06.2013 №К/800/11225/13, від 29.04.2015 року №К/800/60251/13).

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, в яких просив позов залишити без задоволення, посилаючись на те, що позивач знаходиться на обліку в УПФУ Холодногірському (Ленінському) р-ну м.Харкова та отримує пенсію згідно Закону України «Про прокуратуру». 25.10.2016 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії на основі довідки №729 від 19.05.2016 р. Рішенням УПФУ в Холодногірському (Ленінському) районі м. Харкова ОСОБА_1 було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії від заробітної плати. Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" N 213-УШ від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена згідно ЗУ «Про прокуратуру».

Конституційний Суд України своїм рішенням від 26.12.2011 № 20-рп/2011 зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Вказана позиція конституційного суду узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, яка була висловлена в рішенні від 09.10.1979 року в справі «Ері проти Ірландії», де було зазначено, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат. Таким чином розмір пенсії не підлягає перерахунку.

У зв'язку вище наведеним, відповідач просив позов залишити без задоволення.

Згідно зі ст.183-2 КАС України даний позов підлягає розгляду та вирішенню в порядку скороченого провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Позивач працював в органах прокуратури України, з березня 1982 року до грудня 2010 року. У січні 2005 року йому була призначена пенсія за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 90 відсотків від середнього заробітку. 14.12.2010 він звільнився з посади старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України та з органів прокуратури за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років. З січня 2005 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПФУ в Холодногірському (Ленінському) районі м.Харкова та отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

20.10.2016 року Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському (Холодногірському) районі м.Харкова з заявою про здійснення перерахунку та виплату пенсії відповідно довідки Генеральної прокуратури України від 19.05.2016 № 729 станом на 01.12.2015 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури, з застосуванням нових посадових окладів, які отримують на відповідній посаді працівники органів прокуратури.

Відповідач Рішенням від 25.10.2016 №144 відмовив ОСОБА_1 в перерахунку його пенсії за вислугу років у зв'язку з тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УШ з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та з вказаної дати пенсії в порядку та на умовах, передбачених вищезазначеним Законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ.

Відповідно до ст. 50-1 (ч.і, ч. 13 і ч. 18) Закону України «Про прокуратуру», який діяв на момент звільнення позивача у 2000 році, він мав право на перерахунок і отримання пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України, що підтверджується змістом даної статті: «Прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З урахуванням ч.2 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок, класні чини, вислуга років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за останні 24 або 60 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням а пенсією, або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У відповідності з ч.3 ст.50-1 вказаного вище Закону середньомісячна сума зазначених виплат за 24 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 24 або 60 перед зверненням за пенсією.

Корегування зазначених виплат проводиться шляхом застосування коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин.

Посадовий оклад, надбавки за класний чин та вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, встановлених на день звільнення з роботи, що дає право на даний вид пенсії.

Як вбачається з положень згаданої статті Закону, застосування корегування виплат перед виходом на пенсію з урахуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин повинно проводитися, але при призначенні пенсії, а не під час її перерахунку, як визначають відповідні положення Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій поводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням перерахунку.

Таким чином, перерахунок пенсії проводиться на підставі документів пенсійної справи та документів, поданих пенсіонерами, в даному випадку з довідки Генеральної прокуратури України від 19.05.2016 № 729 станом на 01.12.2015.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян та достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових Законів, або внесення змін до чинних Законів, статтею 22 Конституції України не допускається.

Крім того, відповідно до статей 22 та 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п.5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на думку суду стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд враховує висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13) та від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Внесені Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІ.

Також, згідно з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII є неспроможними, оскільки вони врегульовують питання призначення пенсій, а не їх перерахунок.

Враховуючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Харкова, на думку суду, повинно було керуватися ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

Оскільки, позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії 20.10.2016 року, то перерахунок його пенсії необхідно провести з 01.11.2016 року відповідно до вимог ч.4 ст. 45 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виникнення права на підвищення пенсії перерахунок призначеної пенсії провадиться - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа, тому в цій частині вимоги про перерахунок з 01.01.2016 року задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1, ч. 3, ч.6 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на пенсійне забезпечення, тому позовні вимоги останнього підлягають частковому задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст.ст. 69, 71, 76, 86, 94, 99, 102, 158-163, 167, 183-2, 186 КАС України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Управління пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова від 25.10.2016 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку розміру пенсії на підставі довідки про заробітну плату станом на 01.12.2015, яка видана Генеральною прокуратурою України 19.05.2016 за № 729.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Холодногірському районі м.Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату станом на 01.12.2015, яка видана Генеральною прокуратурою України 19.05.2016 за № 729, виходячи з 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.11.2016 року та здійснити відповідні виплати.

Допустити до негайного виконання постанову в межах суми стягнення за один місяць відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1 (і.п.н.НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551 гривень 20 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Харкова. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Є.Б. Ольховський