Справа № 755/14081/16-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України Шашон Інни Михайлівни про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 03 вересня 2016 року Шашон І.М., командиром 10 роти 1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції винесено постанову серії АР №313966 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якої позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КупАП України та накладено на позивача адміністративне стягнення у розмірі 425 грн (а.с. 2).

16 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: поновити строк оскарження дій Шашон І.М., командира 10 роти 1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції щодо складання постанови серії АР №313966 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протоколу до неї від 03.09.2016; визнати протиправними дії Шашон І.М., командира 10 роти 1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції щодо складання постанови серії АР №313966 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протоколу до неї від 03.09.2016. При цьому у даному позові вказав, що він є уточненим та подається на 11 день з дня складання постанови та протоколу до неї, але оскільки 05.09.2016 він направ поштою до Дніпровського районного суду його в первісній редакції, пропущений 1 день на звернення має мені бути поновлений.

19 вересня 2016 року ухвалою Дніпровський районний суд міста Києва залишив без руху позовну заяву з підстав передбачених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, невідповідність позовної заяви полягала в тому, що позивачем до матеріалів позовної заяви не надано копій паспорту або його паспорту або іншого документа, на підставі якого можливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача, який звернувся, ймовірно, до адміністративного суду за місцем свого проживання, враховуючи місцезнаходження особи, дії якої оскаржуються, поза межами Дніпровського району м. Києва (а.с. 4).

30 вересня 2016 року позивачем подано заяву про усунення недоліків, до якої додано копію паспорта ОСОБА_2 (а.с. 7).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення до суду, доводів і доказів на підтвердження причин, які можна визнати поважними причинами пропущення строку звернення позивача до суду, останнім не наведено і не надано, правових підстав для поновлення строку для звернення ОСОБА_2 до суду не вбачається, відтак слід залишити позовну заяву без розгляду.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є невірною, з огляду на наступне.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 99 КАС України).

Частиною третьою цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відтак, КАС України визначає, що дотримання строків на подання апеляційної скарги є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, у адміністративному позові ОСОБА_2 вказав, що позов є уточненим та подається на 11 день з дня складання постанови та протоколу до неї, але оскільки 05.09.2016 він направ поштою до Дніпровського районного суду його в первісній редакції, то пропущений 1 день на звернення йому має бути поновлений.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до даних системи автоматизованого розподілу і документообігу Дніпровського районного суду м. Києва «Д-3», відсутні відомості про реєстрацію позовних заяв у період часу з 05 вересня 2016 року по 15 вересня 2016 року від ОСОБА_2

Разом з тим, позивачем до суду апеляційної інстанції надано копію фіскального чеку про відправлення 05.09.2016 на адресу Дніпровського районного суду рекомендованого листа №189 (а.с. 17).

З відстеження поштових відправлень на сайті УДППЗ «Укрпошта» по штриховому кодовому ідентифікатору рекомендованого листа №189 вбачається, що вказаний лист вручений представнику Дніпровського районного суду міста Києва за довіреністю 07.09.2016.

Враховуючи викладене, матеріали справи підтверджують, що позивач вчиняв активні дії щодо реалізації свого права на судовий захист.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1 - 4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду та вирішення адміністративних справ» №14 від 29.09.2016 вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду, зупинення чи закриття провадження у справі, суди, усвідомлюючи, що подальше провадження у справі припиняється, та можливе настання негативних наслідків для сторони, зобов'язані ретельно перевіряти підстави для вчинення таких процесуальних дій, повноваження представників осіб, докази тощо.

Таким чином, залишаючи позовну вимогу без руху, суд першої інстанції повинен був витребувати у позивача докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин, не відповідає правильному застосуванню норм процесуального права.

Разом з тим, посилання позивача на те, що клопотання про поновлення строку має вирішуватись не при прийнятті адміністративного позову, а за наслідками його розгляду в нарадчій кімнаті колегією суддів не береться до уваги, з огляду на таке.

Статтею 102 КАС України регламентовано питання поновлення та продовження процесуальних строків, однак згідно частини четвертої такої статті правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Згідно з п. 5 частини першої статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною другою вказаної статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, з урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що в даному випадку відсутні жодні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду, а отже, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, що є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до Дніпровського районного суду міста Києва.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно з п. 3 частини першої ст. 199, п. 4 частини першої ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, у зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні ухвали Дніпровського районного суду міста Києва направленні справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 199, 204, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та не підлягає оскарженню як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.