Справа № 813/4565/15
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Справа № 876/6109/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника позивача : Білобрама Т.Б.

представника відповідача: Звіра Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

В серпні 2015 ПАТ «Львівобленерго» звернулося в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, які були прийняті на підставі акта перевірки № 59/28-06-41-01/00131587 від 04.03.2015.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2015 позов було задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Спеціалізована ДПІ з обслуговування великих платників у м. Львові подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що реальність здійснення господарських відносин з ТзОВ «Стелла» за січень-лютий 2012 документально не підтверджено, зокрема відсутні сертифікати походження товару, а також встановлено актом ДПІ у Печерському районі ГУ м. Києві «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Стелла». Доказами нереальності здійснення господарських операцій з контрагентами є неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця надання послуг, відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів. Реальність здійснення господарських відносин з ПП «Симетрія» документально не підтверджено, на що вказує акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Ситметрія», а також у зв'язку із відсутністю підтверджуючих документів щодо виконання робіт по виготовленню проекта заміни водопроводу до приміщень ПАТ «Львівобленерго». Також документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з Львівським обласним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України, що підтверджується висновками акту «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки цього контрагента», з ТзОВ «Євроазійський енергетичний союз», що підтверджується висновками акту «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Євроазійський енергетичний союз»». Також, апелянт зазначає, що реальність здійснення ТзОВ «Променергозбут» господарських відносин з ПАТ «Львівобленерго» за період з 01.07 по 31.08.2014 документально не підтверджено (надані ТТН не підтверджують доставку товарно-матеріальних цінностей від ТзОВ «Променергозбут» до ПАТ «Львівобленерго», не встановлено придбання товарно-матеріальних цінностей по ланцюгу. Господарські операції між постачальниками товарно-матеріальних цінностей СП ТзОВ «ВАІК» з використанням ТзОВ «ВАІК» через ТзОВ «АСТАПРОД», ТзОВ «К-РІАЛ-ТРЕЙД», ТзОВ «Будком проект», ТзОВ «Райбудконсалтинг», ТзОВ «ОПТ ГРУПП ЛТД», ТзОВ «Аміко 7», ТзОВ «Трест Київбудпостач» спричинили лише підвищення ціни на контрагенті, який не сплачує податки, поділ єдиної угоди на ряд проміжних кроків, вчинених з незначними інтервалами у часі, мав на меті лише ухилення від сплати податків. Також, не документально не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТзОВ «Ітуно» з позивачем, що встановлено актом «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Техтрейдкомпані», а також у зв'язку із відсутністю у постачальника людських, матеріальних та фінансових ресурсів. Крім того, відповідно до бази даних ДПС, податкової звітності, системою автоматизованого співставлення в розрізі контрагентів на рівні Міндоходів України ТзОВ «Променергозбут», ТзОВ «ВАІК», ТзОВ «Інтуно», ПП «Симетрія», Львівське обласне спеціалізоване ремонтно-будівельне підприємство протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України, ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз» та їх контрагентів встановлено проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання. Тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Звіра Р.П., який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача Білобрама Т.Б, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши наявні в справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 04.03.2015 Спеціалізованою ДПІ з обслуговування великих платників у м. Львові було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Львівобленерго» () з питань проведення взаєморозрахунків із ТзОВ «Променергозбут» за липень-серпень 2014 року, ТзОВ «Ваік» за липень 2014 року, ТзОВ «Ітуно» за липень 2014 року, ТзОВ «Теплокомінвест» за серпень 2014 року, ТзОВ «ЗахідЕнергоСпецМонтаж» за жовтень 2014 року, ТзОВ «Стела» за січень-лютий 2012 року, ПП «Симетрія» за січень 2012 року, Львівським обласним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України за січень 2012 року та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз» за березень 2012 року, за результатами якої було складено акт № 59/28-06-41-01/00131587.

В ході перевірки контролюючим органом було встановлено порушення вимог п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.6 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток у ІІ кварталі 2012 року всього на суму 6012,00 грн, а також порушення п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7, п.201.10 ст.201 цього Кодексу, в результаті чого встановлено заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість всього на суму 179 119,00 грн.

На підставі вказаного акта було винесено податкове повідомлення-рішення № /4358 від 25.03.2015, яким ПАТ «Львівобленерго» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах в сумі 260 089,50 грн, в тому числі за основним платежем 173 393 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 86 696,50 грн та податкове повідомлення-рішення № /4357 від 25.03.2015, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток (дохід) в сумі 9 018 грн, в тому числі за основним платежем 6012 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 3 006 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції погодився з доводами позивача. Стосовно господарських операцій із контрагентами ТзОВ «Променергозбут», ТзОВ «Ваік», ТзОВ «Ітуно» та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз», суд першої інстанції вказав, що надані позивачем первинні документи містять всі необхідні реквізити, передбачені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак, є належними первинними документами які фіксують факт здійснення господарських операцій. Крім того, факт поставки товарів та надання послуг контрагентами ТзОВ «Променергозбут», ТзОВ «Ваік», ТзОВ «Ітуно» та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз» підтверджується первинними документами встановленої форми. Долучені позивачем документи мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій. Податкові накладні, які засвідчують факт придбання товарів та надання послуг, також оформлені належним чином. На підтвердження використання товарів та послуг у своїй господарській діяльності, які були отримані від вказаних вище контрагентів, позивач долучив акти виконання робіт, вимоги, накладні на внутрішнє переміщення матеріалів, накладні на відпуск на філію, обігові відомості та інше. Стосовно доводів представника відповідача, зазначених у акті перевірки від 04.03.2015, які ґрунтуються на інформації системи автоматизованого співставлення в розрізі контрагентів, щодо порушення податкового законодавства ТзОВ «Променергозбут», ТзОВ «Ваік», ТзОВ «Ітуно» та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз», суд вказав, що представником відповідача не було надано доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний щодо неправомірної, на думку податкового органу, діяльності його контрагентів, прямої чи опосередкованої причетності до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди. Стосовно взаєморозрахунків із ТзОВ «Стела» за січень-лютий 2012 року, ПП «Симетрія» за січень 2012 року, Львівським обласним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України за січень 2012 року та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз» за березень 2012 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом було проведено повторну перевірку позивача з цих питань, що не узгоджується із вимогами п.78.2 ст.78 ПК України, тобто контролюючий орган порушив пряму законодавчу заборону на проведення повторної перевірки платника податків з одних і тих же питань, оскільки рішення про проведення перевірки було прийнято за обставин, вказаних у п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 цього Кодексу. Відтак, контролюючий орган не мав права брати до уваги висновки акта за результатами такої перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства під час проведення взаєморозрахунків із ТзОВ «Стела» за січень-лютий 2012 року, ПП «Симетрія» за січень 2012 року, Львівським обласним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України за січень 2012 року та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз» за березень 2012 року при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення № /4357 від 25.03.2015.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Згідно п.п.14.1.179 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК України, дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо).

Відповідно до п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 статті 138 цього Кодексу передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 цього ж Коднксу, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з : а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Беручи до уваги наведені вище норми закону, необхідною умовою для формування валових витрат та віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 3 цього ж Закону, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч. 1 ст. 9 цього ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як було встановлено судом першої інтонації та підтверджено матеріалами справи, на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Променергозбут», позивач по справі надав податкові накладні №11 від 15.07.2014, №12 від 16.07.2014, №19 від 17.07.2014, №20 від 17.07.2014, №21 від 18.07.2014, №36 від 26.08.2014, №37 від 26.08.2014; видаткові накладні №РН-24102 від 24.10.2014, №РН-131032 від 13.10.2014, №РН-17093 від 17.09.2014, №РН-08082 від 08.08.2014, №РН-24071 від 24.07.2014, №РН-05082 від 05.08.2014, №РН-24102 від 24.10.2014, №РН-19083 від 19.08.2014, №РН-20101 від 20.10.2014, №РН-19085 від 19.08.2014, №РН-19086 від 19.08.2014, рахунки-фактури від 09.07.2014 №СФ-0000221, №СФ-0000230, №СФ-0000223, №СФ-0000227, №СФ-0000222, прибуткові ордери від 30.10.2014, від 21.10.2014, від 25.09.2014, від 11.08.2014, від 24.07.2014, від 05.08.2014, від 28.08.2014, від 23.10.2014, від 19.08.2014, від 19.08.2014; реєстр виданих та отриманих податкових накладних; платіжні доручення про оплату товарів №11940 від 16.07.2014, №11838 від 15.07.2014, №12114 від 17.07.2014, №12195 від 18.07.2014, №14249 від 21.08.2014, №14417 від 26.08.2014, №14416 від 26.08.2014.

На підтвердження виконання договірних зобов'язань з контрагентом ТзОВ «Ваік» та оплати придбаних товарів позивач надав податкові накладні №1 від 09.07.2014, №2 від 09.07.2014, №4 від 31.07.2014; видаткові накладні №РН-0000016 від 10.07.2014, №РН-0000015 від 10.07.2014, №РН-0000017 від 21.07.2014, №РН-0000018 від 31.07.2014; рахунки-фактури № СФ-00023-М від 02.07.2014; прибуткові ордери від 11.07.2014, від 21.07.2014, 31.07.2014; реєстр виданих та отриманих податкових накладних; платіжні доручення про оплату товарів №12843 від 31.07.2014, №11551 від 10.07.2014, №11363 від 08.07.2014, №11362 від 08.07.2014..

На підтвердження виконання договірних зобов'язань з контрагентом ТзОВ «Ітуно» та оплати придбаних послуг позивач надав податкову накладну №51 від 29.07.2014; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000114, рахунок-фактуру №СФ-000579 від 28.07.2014; реєстр виданих та отриманих податкових накладних; платіжне доручення про оплату послуг №12774 від 29.07.2014.

На підтвердження виконання договірних зобов'язань з контрагентом ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз» та оплати придбаних товарів позивач надав податкову накладну №0404001 від 04.04.2012; видаткову накладну №0411/00001 від 11.04.2012; прибутковий ордер від 20.04.2012, товарно-транспортну накладну ААК №041112 від 11.04.2012; реєстр виданих та отриманих податкових накладних; платіжні доручення про оплату товарів №4255 від 29.03.2012 та №4436 від 04.04.2012.

У матеріалах справи наявні копії розшифрованих податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (додаток №5 до податкової декларації з ПДВ за відповідальний період) з ТзОВ «Променергозбут», ТзОВ «Ваік», ТзОВ «Ітуно» та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз», у яких в повному обсязі зазначені суми ПДВ та розмір вчинених господарських операцій між ПАТ «Львівобленерго» та його контрагентами за відповідні періоди, що спростовує висновок СДПІ щодо безпідставності формування товариством податкового кредиту.

Також, на підтвердження використання товарів та послуг у своїй господарській діяльності, отриманих від контрагентів ТзОВ «Променергозбут», ТзОВ «Ваік», ТзОВ «Ітуно» та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз», позивач надав акти виконання робіт, вимоги, накладні на внутрішнє переміщення матеріалів, накладні на відпуск на філію, обігові відомості.

Виходячи з вищенаведеного, що не спростовано податковим органом, судом першої інстанції правильно встановлено, що долучені позивачем документи мають усі необхідні реквізити та відомості та відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та підпункту 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704. Податкові накладні, які засвідчують факт придбання послуг, також належно оформлені.

Крім того, як вбачається з акта перевірки та вищезгаданих рішень державної податкової служби, висновки даного акту ґрунтуються не на порушеннях зі сторони ПАТ «Львівобленерго», а на тих чи інших діях його контрагентів або їх контрагентів.

Колегія судів зазначає, що необхідною умовою для віднесення платником ПДВ до податкового кредиту звітного періоду сум ПДВ, включених в ціну придбаних товарів (послуг), є факт придбання таких товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника. Закон не ставить у залежність необхідність попередньої сплати ПДВ до бюджету кінцевим споживачем чи первісним постачальником як умову для формування податкового кредиту платника податку. Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

Відповідно до ст.ст.46-49 ПК України, ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Якщо контрагент позивача в подальшому не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту і відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Податковим кодексом України визначено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку належно оформленої податкової накладної. Отже, єдиними факторами, які можуть впливати на формування податкового кредиту є наявність податкової накладної та наявність господарської операції.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж контролюючого органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника на формування податкового кредиту, такі у матеріалах справи відсутні.

Отже, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявність або відсутність окремих документів, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 22.09.2015 у справі № 2а-2717/11/2670.

З огляду на наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № /4358 від 25.03.2015.

Стосовно встановлених відповідачем порушень податкового законодавства під час здійснення господарських операцій позивача із контрагентами ТзОВ «Стела», ПП «Симетрія», Львівським обласним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз» судом першої інстанції було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України у період з 31.05.2012 по 18.07.2012 було проведено планову виїзну перевірку ПАТ «Львівобленерго» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 по 31.03.2012, про що складено акт № 631/32-0/00131587.

Відповідно до п.78.2 ст.78 ПК України, обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені п.п.78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 п.78.1 ст.78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковий орган, призначаючи та проводячи повторну перевірку позивача порушив вимоги наведених вище норм ПК України, тобто порушив пряму законодавчу заборону на проведення повторної перевірки платника податків з одних і тих же самих питань, оскільки Спеціалізована ДПІ з обслуговування великих платників у м. Львові прийняла рішення про проведення перевірки за обставин вказаних у п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України.

Отже, відповідач не мав права брати до уваги висновки акта за результатами такої перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства під час проведення взаєморозрахунків із ТзОВ «Стела» за січень-лютий 2012 року, ПП «Симетрія» за січень 2012 року, Львівським обласним спеціалізованим ремонтно-будівельним підприємством протипожежних робіт добровільного пожежного товариства України за січень 2012 року та ТзОВ «Євроазійський Енергетичний союз» за березень 2012 року при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення №/4357 від 25.03.2015.

Згідно ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, як і не були спростовані вони в ході апеляційного розгляду, при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції допущено не було, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року по справі № 813/4565/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О.Яворський

С.П.Нос

Повний текст ухвали складений 15.11.2016.