Справа № П/811/621/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2016 рокусправа № П/811/621/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2, дов. від 15.09.14 , ОСОБА_3, в.о. директора

відповідача -1: - ОСОБА_4, дов. від 30.05.16

відповідача -2: - ОСОБА_5, дов. від 26.10.16

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного підприємства "Маловисківський спиртний завод"

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 р. у справі № П/811/621/16

за позовом Державного підприємства "Маловисківський спиртний завод"

до Відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2016 Державне підприємство "Маловисківський спиртовий завод" звернулось з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в якому (з урахуванням уточнення позовних вимог від 15.07.2016, а. с.140-143), просило:

- визнати дії ВДВС Маловисківського РУЮ щодо опису і арешту від 22.04.2016 щодо об'єкту незавершеного будівництва - бази будіндустрії у зведеному виконавчому провадженні № 50386001, протиправними;

- зобов'язати УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області вчинити дії щодо скасування акту опису й арешту майна від 22.04.2016 щодо об'єкту незавершеного будівництва - бази будіндустрії, що складений державним виконавцем ВДВС Маловисківського РУЮ ОСОБА_6 у зведеному виконавчому провадженні № 50386001.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій виконавчої служби під час опису та арешту майна позивача, оскільки Підприємство входить до переліку об'єктів права державної власності, які не підлягають приватизації, а отже на таке майно не може бути накладено арешт.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 р. у справі № П/811/621/16 у задоволені вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що дія мораторію, передбачена Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", не поширюється на звернення стягнення на майно згідно акту опису від 22.04.2016 за зведеним виконавчим провадженням № 50386001.

Не погодившись з постановою суду, ДП "Маловисківський спиртовий завод" подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 р. у справі № П/811/621/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що за змістом ч.9 ст.11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій, щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

Крім того, скаржник зауважує, що відповідно до Закону України «Про управління об'єктами державної власності» та постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 «Про затвердження Порядку відчуження об'єктів державної власності» відчуження державного майна здійснюється лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб'єкта управління майном, яким у даному випадку є Міністерство агарної політики, до сфери управління якого належить позивач. Проте, відповідач жодного разу не звертався до Міністерства аграрної політики України за дозволом на опис та арешт майна, а також його реалізацію.

Також скаржник вважає, що цілком безпідставним та бездоказовим є твердження суду першої інстанції про те, що описане майно не використовується Підприємством у виробництві, адже все майно позивача є цілісним майновим комплексом, що забезпечує його господарську діяльність і питання щодо його використання не входить до компетенції а ні відповідачів у справі, а ні суду.

ВДВС Маловисківського РУЮ проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що згідно листа Фонду державного майна України встановлено, що належне боржникові майно (база будіндустрії) не використовується у виробництві, підлягає приватизації та на даний час проходить відповідну перед приватизаційну підготовку; при проведенні виконавчих дій за місцем знаходження майна було встановлено, що воно не охоронялось, на його території не ведеться будь-яка діяльність та працівники відсутні, що підтверджується актом державного виконавця від 21.04.2016, тому це свідчить про вчинення єдиного законного заходу, спрямованого на виконання органом ДВС виконавчих документів, які входять до складу зведеного виконавчого провадження.

УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області щодо задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зазначаючи, що державним виконавцем складено акт опису й арешту лише однієї бази будіндустрії, що перебуває на балансі боржника (позивача) і не використовується останнім у виробничій діяльності. При цьому, виходячи зі змісту статті 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», мораторій на примусову реалізацію майна не поширюється під час виконання виконавчих документів, а тому складання акту опису й арешту майна від 22.04.2016 здійснено державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Представниками сторін в судовому засіданні апеляційної інстанції надані ґрунтовні пояснення та заперечення на доводи апеляційної скарги, представники позивача наголошували на безпідставності прийнятого судом першої інстанції рішення, представники відповідача стверджували про законність та обґрунтованість останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Маловисківського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 50386001 (далі ВП № 50386001) за виконавчими документами, до складу якого, зокрема, входять виконавчі провадження з примусового виконання судових рішень про стягнення заборгованості на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі Кіровоградської області, заборгованості на користь органів ПФУ по страховим внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, заборгованості на користь фізичних осіб по заробітній платі, заборгованості перед юридичними особами субєктами господарювання (а. с.41, 88-104).

При цьому перелік всіх виконавчих документів по такому зведеному ВП № 50386001 наведений в обліковій картці, долученій до матеріалів адміністративної справи (а. с.125-132).

22.04.2016 старшим державним виконавцем ВДВС Маловисківського РУЮ ОСОБА_6 при примусовому виконанні зведеного ВП № 50386001 про стягнення з ДП "Маловисківський спиртовий завод" боргу складено акт опису й арешту майна, яке знаходиться на балансі ДП "Маловисківський спиртовий завод", а саме: незавершене будівництво бази індустрії (а. с.58-62).

ДП "Маловисківський спиртовий завод", вважаючи дії ВДВС Маловисківського РУЮ по складанню акту опису та арешту майна від 22.04.2016 протиправними, як і самий цей акт, звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ДП "Маловисківський спиртний завод" підлягає задоволенню з таких підстав:

З наведеного вище вбачається, що доводи сторін по суті зводяться до спірного питання: чи може бути обєктом арешту (для подальшого відчуження з метою задоволення вимог за виконавчими документами зведеного виконавчого провадження) нерухоме майно державного підприємства, а саме: незавершена будівництвом база будіндустрії, що знаходиться на балансі Державного підприємства "Маловисківський спиртний завод".

При цьому сторонами у справі не заперечуються обставини щодо відсутності у ДП "Маловисківський спиртовий завод" боржника за вищевказаним зведеним виконавчим провадженням, коштів для задоволення вимог за виконавчими документами та обставин щодо складання акту опису та арешту майна від 22.04.2016 стосовно незавершеного будівництвом база будіндустрії, що знаходиться на балансі Підприємства.

Так, вирішуючи окреслене спірне питання, переглядаючи постанову суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.2 ст.11, ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.99 № 606-XIV (в редакції на момент складення спірного акту, далі Закон № 606) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

За приписами ч.1 ст.11 Закону № 606 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку передбачено п.5 ч.3 ст.11 Закону № 606.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника встановлений статтею 52 Закону № 606.

Так, відповідно ч.ч.1, 5 ст.52 Закону № 606 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.57 Закону № 606, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (ч.5 ст.57 Закону № 606).

Таким чином, накладення арешту на майно боржника, зокрема, шляхом складання акту опису та арешту майна боржника, є заходом примусового виконання рішення, направленим на забезпечення його реального виконання, при вжитті якого державний виконавець має діяти з повним дотриманням відповідної процедури, зокрема, з врахуванням того, що на певне майно згідно із законом не може бути накладено стягнення.

В свою чергу, згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001 № 2864-III (в редакції на момент складення спірного акту, далі - Закон № 2864) встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

За визначенням статті 2 Закону № 2864 для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом:

звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Як зазначено у Преамбулі Закону № 2864, вказаний закон спрямований на забезпечення економічної безпеки держави, недопущення руйнування цілісних майнових комплексів державних підприємств, захисту інтересів держави під час реалізації майна господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків.

При цьому в пункті 3.6 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 10.06.2003 у справі № 1-11/2003, вказано: «Як зазначено у конституційному поданні, встановлення мораторію на звернення стягнення на майно боржників державних підприємств та господарських товариств робить "фактично не обов'язковим" виконання ними судових рішень майнового характеру. Крім того, на думку суб'єкта права на конституційне подання, при цьому унеможливлюється реалізація судових рішень майнового характеру і в процесі провадження справ про банкрутство стосовно державних підприємств та господарських товариств, що суперечить положенню частини п'ятої статті 124 Конституції України, згідно з яким судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Конституційний Суд України виходить із того, що Закон (№ 2864) не порушує конституційної вимоги обов'язковості судових рішень. Рішення судів про примусове відчуження майна підприємств, ухвалені до і після прийняття Закону (№ 2864), ним не скасовуються, вони залишаються в силі, а їх виконання призупиняється до вдосконалення механізму примусової реалізації майна. Тобто, Законом встановлюється подовжений на цей період строк їх виконання.

З огляду на це необґрунтованим є твердження суб'єкта права на конституційне подання, що оспорюваний Закон (№ 2864) суперечить статті 124 Конституції України».

Отже, Законом № 2864 встановлено мораторій на примусове відчуження майна державних підприємств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків. При цьому вказана заборона поширюється також і на випадки відчуження майна, шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою.

Відповідачами у справі не спростовується, що ДП «Маловисківський спиртовий завод» є державним підприємством із 100-відсотковою часткою державного майна у його статутному фонді, діє як державне комерційне підприємство, що належить до сфери управління Міністерства аграрної політики України, майно державного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання.

Отже, ДП «Маловисківський спиртовий завод» є державним підприємством, частка держави у статному капіталі якого становить 100 %, що, відповідно, свідчить про те, що на позивача поширюється дія встановленого статтею 1 Закону № 2864 мораторію на примусове відчуження майна, що унеможливлює накладення арешту на майно позивача органами Державної виконавчої служби.

За позицією відповідача-2, з огляду на зміст рішень у виконавчих провадженнях, що входять до зведеного ВП № 50386001, та на положення статті 2, мораторій на примусову реалізацію майна не поширюється під час виконання вищевказаних виконавчих документів, а тому складання акту опису й арешту майна від 22.04.2016 здійснено державним виконавцем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Разом з тим, стаття 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» від 21.09.2006 № 185-V встановлює обмеження щодо розпорядження об'єктами державної власності

Так, згідно ч.9 ст.11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» від 21.09.2006 № 185-V (в редакції на момент складення спірного акту) нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

Зазначені обмеження не поширюються на рішення органів управління господарських товариств, Фонду державного майна України або уповноважених органів управління про передачу об'єктів соціальної сфери, гуртожитків та об'єктів незавершеного капітального будівництва до комунальної власності.

Отже, за приписами абз.1 ч.9 ст.11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» стосовно нерухомого майна об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження.

В свою чергу, згідно Додатку 1 до Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.99 № 847-XIV (в редакції на момент складення спірного акту) Державне підприємство "Маловисківський спиртовий завод" входить до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (а. с.8).

Тобто Державне підприємство "Маловисківський спиртовий завод" є обєктом права державної власності, що не підлягає приватизації, і, відповідно до приписів абз.1 ч.9 ст.11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» стосовно нерухомого майна цього Підприємства не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути відчуження такого майна.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області 28.07.2015 (а. с.12, 13), як на доказ того, що база будіндустрії, на яку накладено спірним актом арешт, підлягає приватизації.

Даним листом дійсно повідомлено відповідача-1, що згідно Закону № 847 звернення стягнення на майно ДП "Маловисківський спиртовий завод" не допускається, проте на балансі ДП "Маловисківський спиртовий завод" знаходиться об'єкт незавершеного будівництва база індустрії, яку згідно з наказом Фонду державного майна України від 06.11.2000 № 2292 включено до Переліку об'єктів незавершеного будівництва державної власності, що підлягають приватизації. Але водночас, у даному листі також зазначено, що «Зважаючи на вимоги абзацу 1 пункту 9 статті 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності»… роботи з підготовки до приватизації обєкта незавершеного будівництва - база індустрії регіональним відділенням призупинено до моменту внесення змін до відповідного законодавства».

Також колегією суддів звертається увага, на те, що законодавець, встановлюючи обмеження на відчуження нерухомого майна об'єктів державної власності, не ставить ці обмеження у залежність від використання/невикористання державним підприємством такого майна.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що спірний акт опису й арешту майна від 22.04.2016 суперечить положенням абз.1 ч.9 ст.11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції допущено неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нової про задоволення позову ДП "Маловисківський спиртовий завод".

При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивачем заявлено вимоги про визнання протиправними дій відповідача-1 щодо опису і арешту від 22.04.2016 щодо об'єкту незавершеного будівництва - бази будіндустрії у зведеному виконавчому провадженні №50386001 та про зобов'язання відповідача-2 вчинити дії щодо скасування акту опису й арешту майна від 22.04.2016.

Разом з тим, саме скасування акта суб'єкта владних повноважень означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

За приписами ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, враховуючи положення ч.2 ст.11 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Підприємства шляхом скасування акту опису й арешту майна від 22.04.2016 щодо об'єкту незавершеного будівництва - бази будіндустрії, складеного державним виконавцем ВДВС Маловисківського РУЮ ОСОБА_6 у зведеному виконавчому провадженні № 50386001.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Маловисківський спиртний завод" на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 р. у справі № П/811/621/16 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 р. у справі № П/811/621/16 скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

Скасувати акт опису й арешту майна від 22.04.2016 щодо об'єкту незавершеного будівництва - бази будіндустрії, складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_6 у зведеному виконавчому провадженні №50386001.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко