Справа № 813/758/16
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року Справа № 876/5654/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Большакової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Лещук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області полковника поліції Загарія Д.Д. про визнання протиправним наказу, поновлення на службі в поліції,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.03.2016 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області полковника поліції Загарія Д.Д. в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Львівській області № 42 о/с від 03.02.2016 року по особовому складу про звільнення позивача зі служби з посади інспектора поліції Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, відповідно до п. 6 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», - у зв'язку із реалізацією відповідачем дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача ОСОБА_1 зі служби, відповідно до наказу ГУ НП у Львівській області № 142 від 29.01.2016 року, поновити його на службі в посаді інспектора поліції Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, зарахувавши час вимушеного прогулу до вислуги років, виплативши грошову компенсацію за цей період.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Головне управління Національної поліції у Львівській області подало апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.11.2015 року о 4:50 год ОСОБА_1, який має спеціальне звання старший сержант поліції та проходить службу на посаді поліцейського-водія Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області під час перебування поза службою було зупинено під час керування власним автомобілем Опель Астра з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду ОСОБА_1, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, відмовився, що зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення від 26.11.2015 року серії ТД №248507.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №142 від 29.01.2016 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області №42 о/с від 03.02.2016 року позивача у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення звільнено зі служби в поліції.

Накладенню дисциплінарного стягнення передувало службове розслідування призначене наказом ГУ НП у Львівській області від 18.01.2016 №57, оформлене висновком від 26.01.2016 року, яке встановило, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення передбаченого статтею 130 КУпАП. Дане порушення стало можливим унаслідок особистої недисциплінованості старшого сержанта поліції Горошка С.Я. та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства, що призвело до підриву авторитету, формування негативної думки про поліцію та дискредитації звання працівника поліції.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено факт грубого порушення позивачем службової дисципліни, що стало складовою дисциплінарного проступку, висновок службового розслідування він не оскаржував.

Положення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ (далі - Дисциплінарний статут), затверджене Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV (надалі - Дисциплінарний статут) визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів. Службова дисципліна в органах поліції досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частина 1 статті 5 Дисциплінарного статуту встановлює, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту встановлюється, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом. Звільнення зi служби осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та відповідно до статті 14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту передбачає, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. у разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України №230 від 12 березня 2013 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (стаття 14 Дисциплінарного статуту).

У постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа №21-1288а15) та від 20 жовтня 2015 року (справа №21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Наказом МВС України від 22.02.2012 року №155 затверджено Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (чинного на час виникнення спірних правовідносин). Пункт 2.2 розділу 2 вказує, що професійний обов'язок працівника полягає в безумовному виконанні закріплених Присягою, законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 4 Наказу поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Постановою Сихівського районного суду від 18.12.2015 року позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 13.01.2016 року залишено без змін рішення суду першої інстанції.

Згідно частиною 4 статті 72 КАС України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем згідно з вимогами чинного законодавства проведено службове розслідування, за наслідками проведення якого встановлено факт грубого порушення позивачем дисципліни, на ОСОБА_1 було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з поліції, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Згідно із підпунктами 1, 3, 4 частини 1 статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 року у справі №813/758/16 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області полковника поліції Загарія Д.Д. про визнання протиправним наказу, поновлення на службі в поліції - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

О.О. Большакова

Повний текст постанови виготовлено 16.11.2016 року