Справа № 821/1028/16
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/1028/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря: Авраменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

25.07.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 року по 25.07.2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07.09.2016 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 07.09.2016 року та ухвалення нової постанови, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 06.11.2015 № 396 о/с, виданим начальником УМВС, майора міліції ОСОБА_2 було звільнено з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС за пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (за скороченням штатів).

Позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 40001,57 грн. згідно із Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується довідкою УМВС від 15.08.2016 № 706 (а.с.38).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26.02.2016 по справі № 821/3723/15-а визнано протиправним та скасовано зазначений наказ в частині звільнення ОСОБА_2 та поновлено його на посаді з 06 листопада 2015 року. Постанова суду в цій частині допущена до негайного виконання (а.с 44-48).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2015 р. постанова суду першої інстанції залишена без змін. Рішення суду набрало законної сили 22 липня 2016 року (а.с.49-52).

З 18.01.2016 року позивач зареєстрований як безробітний в Новокаховському міському центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, що підтверджується довідкою від 05.08.2016 № 965 (а.с.31).

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_2 у стягненні на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 року по 25.07.2016 року, виходив з того, що суми вихідної допомоги та допомоги по безробіттю, отримані позивачем перевищують суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що виключає можливість стягнення з відповідача середнього заробітку за вказаний період.

Колегія судів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - постанова КМ УРСР № 114), у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Аналогічне правило передбачено і пунктом 3.5.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. за № 205/14896 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" (далі - наказ МВС № 499), згідно з яким особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції для обєктивного розгляду справи та встановлення обставин, які мають значення для вирішення справи, витребував у відповідача інформацію стосовно виконання Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.02.2016 року по справі №821/3723/15-а про поновлення ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС з 06.11.2015 року та докази, які підтверджують виконання вказаної постанови.

14.11.2016 року на адресу Одеського апеляційного адміністративного суду надійшла відповідь на запит, у якій ліквідаційна комісія УМВС України у Херсонській області повідомила, що постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 26.02.2016 року по справі №821/3723/15-а про поновлення ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС з 06.11.2015 року не виконана, оскільки у виконавчому листі №821/3723/15-а 2016р. Херсонського окружного адміністративного суду боржником зазначено Новокаховський міський відділ УМВС України у Херсонській області.

Ліквідаційною комісією Новокаховського міського відділу УМВС України у Херсонській області було повідомлено виконавчу службу про неможливість виконання рішення суду оскільки, на керівника зазначеного відділу законодавчо не покладено право поновлення осіб на службі. У звязку з вказаним державний виконавець звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із заявою про роз'яснення виконання рішення.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 12.09.20106 року по справі 821/3723/15 у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено. В подальшому ухвала Херсонського окружного адміністративного суду від 12.09.2016 року була оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду та станом на 11.11.2016 року рішення судом апеляційної інстанції ще не прийнято.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 26.02.2016 року по справі №821/3723/15-а про поновлення ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Новокаховського міського відділу УМВС з 06.11.2015 року є не виконаною.

В своєму позові ОСОБА_2 просив розглянути його позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 року (момент звільнення) по 25.07.2016 року (момент звернення до суду з вказаним позовом).

Згідно ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно розглянув справу саме в межах позовних вимог, заявлених ОСОБА_2, тобто за період з 06.11.2015 року по 25.07.2016 року.

Слід зазначити, що нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Пунктом 3 ч.2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно п.8 ч.2 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою УМВС у Херсонській області від 06.09.2016 № 801 ОСОБА_2 нараховане грошове забезпечення у вересні 2015 року за 30 календарних днів у сумі 3816,71 грн., у жовтні 2015 року за 31 календарний день - 4918,58 грн. Сума середньоденного грошового забезпечення становить 143,20 грн. (а.с. 39).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що кількість днів вимушеного прогулу за період з 07.11.20115 року по 25.07.2016 року складає 262 дні, а відтак сума грошового забезпечення за ці дні складає 143,20 грн. х 262 дні = 37518,40 грн.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, позивачу у листопаді 2015 року була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 40001,57 грн. та з січня 2016 року він отримує допомогу по безробіттю у розмірі 13 169,28 грн.

Загальна сума цих виплат перевищує суму грошового забезпечення за 262 дні вимушеного прогулу.

Разом з тим, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що допомога по безробіттю не повинна враховуватись при обрахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначене твердження позивача є необґрунтованим та не приймається до уваги колегією суддів. Так, у Постанові Пленуму «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 (абзац 2 пункту 32) Верховним Судом України зазначено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

При цьому слід зазначити, що з моменту набрання законної сили рішенням суду щодо поновлення позивача на посаді, таким судовим рішенням встановлено незаконність його звільнення. З цього моменту він набуває право на поновлення його на попередній роботі з часу звільнення, при цьому, фактичне виконання рішення суду не впливає на розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що оскільки суми вихідної допомоги та допомоги по безробіттю, отримані позивачем перевищують суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то у суду наразі відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

ОСОБА_1