Справа № 825/1945/16
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року Чернігів Справа № 825/1945/16

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Стасюк Т.В.,

представника позивача Сиворакши Ю.О.,

представника відповідача Мойсієнко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Державної установи "Чернігівська обласна фітосанітарна лабораторія" до Державної фінансової інспекції у Чернігівській області про визнання нечинним п.1 вимоги та скасування вимоги про усунення порушень щодо завищення обсягу орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

02.11.2016 Державна установа "Чернігівська обласна фітосанітарна лабораторія" (далі - Чернігівська обласна фітосанітарна лабораторія, Лабораторія) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції у Чернігівській області (далі - ДФІ в Чернігівській області), в якому просить визнати нечинним п.1 вимоги Державної фінансової інспекції у Чернігівській області від 03.10.2016 №25-07-18-14/6042 та скасувати вимогу про зобов'язання усунення порушення щодо завищення обсягу орендної плати в розмірі 20 601,46 грн з підстав відсутності цього порушення як такого.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що жодного примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними такого виду договорів не встановлювалось, відтак сторони, керуючись ст.638 Цивільного кодексу України уклали договір оренди, ціна в якому встановлена за домовленістю сторін. Таким чином, позивач, керуючись умовами діючих договорів, здійснював внесення до оборотно-сальдових відомостей повних, точних і достовірних даних, щодо розміру орендної плати, що в свою чергу повністю спростовує висновки відповідача про зайві виплати Бахмацькій міській раді та завищення обсягу орендної плати в розмірі 20 601,46 грн.

Також позивач звертає увагу, що відповідно до ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами місцевого самоврядування для об'єктів, що перебувають у комунальній власності. Тобто методика розрахунку орендної плати затверджується рішенням відповідного органу місцевого самоврядування.

Дія методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Бахмач, затвердженої рішенням Бахмацької міської ради від 27.12.2011, на яку посилається відповідач, як на підставу винесення своєї неправомірної вимоги, розповсюджується виключно на територіальну громаду м. Бахмач та має юридичне значення для Бахмацької міської ради, яка надавала позивачу проект договору та визначала розмір орендної плати за користування приміщенням.

Позивач вказує, що при цьому, діючим договором не передбачено, що розмір орендної плати визначається згідно даної методики, а відтак позивачем не могло бути допущено порушення п.3 та п.9 вказаної методики, що виключає факт такого порушення з боку лабораторії.

Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що жодних порушень в питаннях законності понесених видатків на оплату оренди, які б суперечили абз.2 п.4 ст.179 Господарського кодексу України та п.3, п.9 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Бахмач, затвердженої рішенням Бахмацької міської ради від 27.12.2011, з боку позивача допущено не було, а тому виплати Бахмацькій міській раді за орендну плату в розмірі 20 601,46 грн проведені правомірно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, з наданням додаткових пояснень.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав свої письмові заперечення та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на судову практику.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В силу прямої дії ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказана норма прямої дії повністю кореспондується із ч. 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.1.2.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Чернігівській області на ІІ квартал 2016 року на підставі направлень на проведення ревізії працівниками ДФІ в Чернігівській області було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.08.2014 по 31.05.2016, за результатами якої складено Акт ревізії від 06.09.2016 №25-07-21/12 (а.с.20-45).

ДФІ в Чернігівській області у Акті ревізії від 06.09.2016 №25-07-21/12 зазначає, що ревізією законності понесених видатків на оплату оренди встановлено, що відповідно до Договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Бахмача № 2 від 30.01.2013, Бахмацька міська рада передала в оренду Чернігівській обласній фітосанітарній лабораторії нежитлове приміщення в адміністративному будинку, площею 36,0 кв.м., яке розташоване за адресою м. Бахмач, вул. Вишнева, 39.

Згідно п.3 та п.9 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Бахмача, затвердженої рішенням Бахмацької міської ради від 27.12.2011 (далі - Методика) орендна плата встановлюється договором оренди відповідно до цієї Методики і для бюджетних організацій, що утримуються за рахунок державного бюджету становить 1 гривню на рік.

Також зазначено, що в порушення п.3, п.9 Методики та абз.2 п.4 ст.179 Господарського Кодексу України, згідно з яким сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству, у вищевказаному договорі від 30.01.2013 № 2 орендна плата за перший місяць оренди визначена в розмірі 602,25 гривні.

При цьому вказано, що протягом ревізійного періоду Чернігівською обласною фітосанітарною лабораторією щомісячно проводилась сплата орендної плати, виходячи з розміру орендної плати визначеної в договорі із врахуванням індексу інфляції. Отже, за період з 01.08.2014 по 31.05.2016 Лабораторією проведено зайві виплати Бахмацькій міській раді внаслідок завищення обсягу орендної плати в розмірі 20 601,46 грн (в т.ч. за серпень - грудень 2014 року на суму 4 242,71 грн;; 2015 рік на суму 12 035,95 грн; січень - травень 2016 року на суму 4 322,80 грн). Тобто, внаслідок допущеного порушення, Чернігівській обласній фітосанітарній лабораторії завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму (Акт від 06.09.2016 № 25-07-21/12 а.с.34).

У зв'язку з тим, що під час проведення контрольного заходу виявлені ревізією порушення усунуті не були, Чернігівській обласній фітосанітарній лабораторії, листом від 03.10.2016 № 25-07-18-14/6042 направлено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень, яка є предметом даного спору, та повідомлено про зобов'язання надати вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень разом з завіреними копіями підтверджуючих первинних документів, розпорядчих та інших документів ДФІ в Чернігівській області до 03.11.2016.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Перевіряючи правильність проведення відповідачем перевірки Чернігівської обласної фітосанітарної лабораторії суд встановив, що вона проведена у відповідності до Закону України від 26.01.1993 № 2939 "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон № 2939) та Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі - Порядок №550), якими надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та в разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Відповідно до ст.2 Закону № 2939 головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірок державних закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.7 ст.10 Закону № 2939 органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Пунктом 46 Порядку визначено, що якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Таким чином, є підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного суду України від 15.04.2014 (справи № 21-40а14, № 21-63а14), від 13.05.2014 (справа № 21-89а14), від 20.05.2014 (справа № 21-93а14) та від 28.10.2014 (справа № 21-462а14).

Отже, згідно ч.2 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.237 цього Кодексу.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У даній адміністративній справі, ДФІ в Чернігівській області пред'явила вимогу від 03.10.2016 № 25-07-18-14/6042 про усунення виявлених порушень під час ревізії Чернігівської обласної фітосанітарної лабораторії. При цьому оскаржуваний п.1 вимоги відповідача вказує саме на виявлені збитки та їхній розмір.

Отже, зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

При цьому згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому, оскільки Державна установа "Чернігівська обласна фітосанітарна лабораторія" просить скасувати п.1 вимоги, який вказує на виявлені збитки та їхній розмір, суд, в порядку ч.2 ст.161, ст.2442 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання нечинним п.1 вимоги Державної фінансової інспекції у Чернігівській області від 03.10.2016 №25-07-18-14/6042 та скасування вимоги про зобов'язання усунення порушення щодо завищення обсягу орендної плати в розмірі 20 601,46 грн, з підстав відсутності цього порушення як такого, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк