Справа № 2а-0870/8972/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"19" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/49187/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Приморського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - РВ ГУ МВС) України в Запорізькій області про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, -

встановив:

20 жовтня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив стягнути з Приморського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області на його користь грошові суми: за прострочення розрахунку при звільненні в розмірі 14598,92 гривень; за роботу у понаднормовий час - 18248,46 гривень; за роботу в нічний час - 3740,56 гривень.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі. Суд касаційної інстанції не може розглядати позовні вимоги осіб, які беруть участь у справі, що не були заявлені у суді першої інстанції.

Згідно частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судами попередніх інстанцій, що відповідно до наказу ГУ МВС України в Запорізькій області від 30 листопада 2010 року № 388 о/с згідно з підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114) майор міліції ОСОБА_4 звільнений за власним бажанням з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України.

У відповідь на заяву ОСОБА_4 від 30 грудня 2010 року про нарахування та виплату оплати праці у надурочний час за 2008 - 2010 роки, оплату праці у нічний час за 2009 - 2010 роки, начальник Приморського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області 20 грудня 2010 року направив позивачеві лист (вих. № 48/11234), в якому зазначив, що згідно з наказом МВС України від 17 грудня 1991 року № 530 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ можуть залучатися до служби понад встановлений законодавством робочий час при особливих оперативних умовах, а саме:

- участь у проведенні заходів по розкриттю тяжких злочинів;

- розшуку особливо небезпечних злочинців;

- звільнення заручників;

- припинення масових безпорядків;

- ліквідація наслідків стихійних лих, тощо, а також виконання інших невідкладних робіт, від терміновості виконання яких залежить функціонування органу внутрішніх справ.

У листі відповідача вказано на відсутність підстав для нарахування та виплати оплати праці у надурочний та нічний час через незалучення позивача до вищевказаних робіт та видання про таке залучення відповідних наказів керівників органів.

Не погоджуючись з такою відмовою ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Суд касаційної інстанції вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, мотивуючи це слідуючим.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначено Положенням № 114.

Відповідно до пункту 21 Положення № 114 та частин 12, 13 статті 22 Закону Української РСР від 20 грудня 1990 року № 565-XII (чинного на час виникнення спірних правовідносин) для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499).

Пунктом 3.7 Інструкції № 499 передбачена компенсація за службу в понаднормовий час та у дні щотижневого відпочинку і святкові дні.

Відповідно до приписів підпункту 3.7.1 пункту 3.7 Інструкції № 499 при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Підпунктом 3.7.2 пункту 3.7 Інструкції № 499 годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Згідно підпункту 3.7.3 пункту 3.7 Інструкції № 499 служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

За правилами підпункту 3.7.4 пункту 3.7 Інструкції № 499 підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є:

а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ;

б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин за нормами підпункту 3.7.5 пункту 3.7 Інструкції № 499.

Підпунктом 3.7.6 пункту 3.7 Інструкції № 499 визначено, що службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов'язків у період з 22.00 до 06.00 години.

Додатком № 22 Інструкції № 499 встановлений відповідний відсоток від посадового окладу за доплату за службу в нічний час.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, врахував, що позивач не робив спроб щодо невиконання таких робіт, а тому, на думку суду, фактично за власною ініціативою працював у надурочні години в Приморському РВ ГУ МВС України в Запорізькій області, дійшовши висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_4 за службу в понаднормовий час та нічний час, оскільки обов'язковою умовою для залучення працівника до такої служби є наявність відповідних наказів, які в даному випадку не видавалися.

За змістом частин 2, 4 статті 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно абзацу 10 частини 2 статті 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання відповідачем вимог Інструкції № 499, а суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки дослідженим у справі нарядам обліку робочого часу (розстановка нарядів), не витребували інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи ОСОБА_4, та передчасно дійшли висновку про відмову у задоволенні позову, визнавши відсутність письмових наказів РВ ГУ МВС України у Запорізькій області безумовною підставою для відмови у виплаті позивачеві компенсації за службу в понаднормовий і нічний час.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно уточнити позовні вимоги ОСОБА_4, врахувати положення частин 2, 4 статті 11, абзацу 10 частини 2 статті 162 КАС України, взяти до уваги викладене, всебічно, повно й об'єктивно встановити обставини, які підлягають доведенню в судовому процесі відповідно до предмету спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Приморського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області про стягнення коштів - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.