Справа № 2а/1270/3454/2012
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 2а/1270/3454/2012

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорної Надії Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держпраці у Луганській області, про визнання дій та рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2012 року на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорної Надії Сергіївни, в якому позивач просив:

- визнати акт перевірки № 12-12-158/0012 від 15.02.2012, протокол № 12-12-158/0008 від 15.02.2012, припис №12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012 такими, що складені не у відповідності до законодавства про працю;

- визнати дії посадової особи головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорною Н.С. неправомірними в частині недотримання вимог Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних», законів про працю в Україні, Закону України «Про державну службу», Присяги державного службовця при складанні акта № 12-12-158/0012 від 15.02.2012, протоколу № 12-12-158/0008 від 15.02.2012, припису № 12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012 та її намірах до наступних перевірок.

Крім того позивачем заявлено клопотання про винесення окремої ухвали.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 15.02.2012 інспектором праці Нагорною Н.С. проведена перевірка ФОП ОСОБА_1 дотримання законів про працю в Україні. За результатами перевірки інспектором Нагорною складені: акт перевірки № 12-12-158/0012, протокол № 12-12-158/0008 та припис № 12-12-158/0011-0007. З результатами перевірки позивач не погоджується, оскільки: підставою для складення цих документів, як вказано в протоколі, є те, що позивач «вчинила адміністративне правопорушення, яке виявлене 15 січня 2012 року...» Позивач вказує, що це є перша фальсифікація офіційного документу державним інспектором Нагорною Н.С., оскільки 15.01.2012 - вихідний день. Другою фальсифікацією, як вказано в протоколі є, дослівно: «та засвідчено актом перевірки від 15.02.12 № 12-12-158/0011...». Позивач зазначив, що вказаний акт з таким номером йому не відомий. Але далі по тексту протоколу наведені дані та висновки акта № 12-12-158/0012. Ті ж самі дані та висновки цього акта інспектора праці Нагорної Н.С. дублюються в Протоколі і Приписі від 15.02.2012.

На думку позивача підставами для визнання протиправними припису є відсутність законних підстав; наявність доказів, які повністю спростовують всі фальсифіковані факти, висновки головного інспектора праці Нагорної Н.С.; відсутність підстав використання головним державним інспектором праці Нагорною Н.С. персональних даних в об'ємі, які наведені фактично про позивача, а також збирання, обробка, використання персональних даних позивача та найманих працівників без відповідної згоди на це. В подальшому позивачем наводяться інші факти, які на його думку сфальсифіковані відповідачем та зазначив, що ним надавалися пояснення, але відповідачем не враховано їх при складанні припису.

Позивач вважає, що жодного факту та жодного висновку головного державного інспектора Нагорної Н.С. в акті перевірки, Протоколі про адміністративне порушення та Приписі від 15.02.2012 не можна підкріпити нормами законодавства.

Також зазначила, що Рубіжанським міським судом розглянута справа по притягненню позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП на підставі адміністративного протоколу № 12-12-158/0008 від 15.02.2012, складеного головним державним інспектором праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорною Н.С. Постановою Рубіжанського міського суду від 22.03.2012 закрито провадження в справі у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04.05.2012 у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання акта перевірки від 15.02.2012 № 12-12-158/0012 таким, що складений не у відповідності законодавства про працю в України відмовлено.

У зв'язку з цим предметом даної адміністративної справи є позовні вимоги про визнання протоколу № 12-12-158/0008 від 15.02.2012, припису № 12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012 такими, що складені не у відповідності до законодавства про працю та визнання дії посадової особи головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорною Н.С. неправомірними в частині недотримання вимог Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних», законів про працю в Україні, Закону України «Про державну службу», Присяги державного службовця при складанні протоколу № 12-12-158/0008 від 15.02.2012, припису № 12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012 та її намірах до наступних перевірок.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31.05.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.07.2012 скасовано постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31.05.2012, провадження у справі в частині оскарження протоколу про адміністративне правопорушення від 15.02.2012 № 12-12-158/00012 закрито, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 31.05.2012 та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.07.2012 у даній справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.10.2016 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорної Надії Сергіївни про визнання дій та рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії прийнято до провадження та призначено справу до розгляду в відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01.11.2016 залучено до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Держпраці у Луганській області.

Ухвалою суду від 14.11.2016 провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протоколу № 12-12-158/0008 від 15.02.2012 таким, що складений не у відповідність до законодавства про працю України; про визнання дії посадової особи головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорною Н.С. неправомірними в частині недотримання вимог Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних», законів про працю в Україні, Закону України «Про державну службу», «Присяги державного службовця» при складанні протоколу № 12-12-158/0008 від 15.02.2012 та її намірах до наступних перевірок, закрито.

Позивач в судове засідання не прибула, просила розглядати справу без її участі.

Відповідач у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за останньою відомою суду адресою.

Представник третьої особи в судове засідання також не прибув, на адресу суду надав пояснення по справі в яких послався на те, що діяльність Територіальної Державної інспекції з питань праці у Луганській області припинено та переведено до м. Лисичанська Луганської області. З моменту переміщення ТДІзПП головний державний інспектор праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорна Надія Сергіївна у ТДІзПП м. Лисичанську не працювала, будь-які відомості щодо Нагорної Надії Сергіївни відсутні. Також посилаючись на Постанови КМУ від 10.09.2014 № 442 та від 11.02.2015 № 100 зазначив, що Головне управління Держпраці у Луганській області є правонаступником ТДІзПП, та на теперішній час у Головного управління Держпраці у Луганській області відсутні будь-які інформація, документи по даній адміністративній справі.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом установлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області 29 вересня 1999 року (Т. І а.с.9).

15.02.2012 відповідачем проведено перевірку дотримання позивачем законодавства про працю в Україні.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт перевірки від 15.02.2012 № 12-12-158/0012, в якому відображені встановлені порушення ст. ст. 79, 95, 115 КЗпП України, ст. ст. 3, 24, 33 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 10, 21 Закону України «Про відпустки», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (Т. І а.с.12-14).

За результатами перевірки 15.02.2012 відповідачем складено протокол № 12-12-158/0008 про адміністративне правопорушення відносно позивача (Т. І а.с.17-18) та винесено припис № 12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012 (Т. І а.с. 10-11).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 259 КЗпП України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 35 Закону України "Про оплату праці", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено, що контроль за додержанням законодавства про оплату праці здійснюють Міністерство праці та його органи.

Статтею 27 Закону України "Про відпустки", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, також зазначено, що нагляд за додержанням законодавства про відпустки здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 386/2011, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що Державна інспекція України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України.

Держнаглядпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за до держанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного ви падку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держнаглядпраці та його територіальні державні інспекції праці є органами, уповноваженими здійснювати державний нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю.

Державна інспекція України з питань праці є правонаступником прав та обов'язків Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю - урядового органу, що діяв у системі Міністерства праці та соціальної політики України.

Процедуру здійснення державного нагляду і контролю за додержанням законодавства про працю (крім питань охорони праці) та про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в установах і організаціях усіх форм власності та у фізичних осіб, які використовують найману працю врегульовано Порядком проведення перевірки стану додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що проводиться посадовими особами Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю та його територіальних органів, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21 березня 2003 року N 72, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 червня 2003 року за N 432/7753, який був чинним на момент проведення перевірки (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2.3 Порядку інспектор праці має право безперешкодно в будь-який час без попереднього повідомлення відвідувати для перевірки додержання законодавства про працю та про загальнообов'язкове державне соціальне страхування: підприємства, робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, виробничих приміщень суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, які використовують найману працю.

Згідно з пунктом 4.1. Порядку за результатами кожної перевірки обов'язково складається акт перевірки (додаток 1), а в разі виявлення порушень законодавства про працю чи загальнообов'язкове державне соціальне страхування - припис (додаток 2) щодо їх усунення

Акт - документ, складений посадовою особою Держнаглядпраці чи ТДІП, що підтверджує будь-які встановлені факти порушення законодавства про працю чи загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Припис - документ органів Держнаглядпраці про усунення виявлених порушень, що можуть призвести до шкідливих наслідків.

У приписі вказуються порушення відповідно до висновків акта, і в резолютивній частині окремо встановлюється термін усунення кожного із порушень із зазначенням строку письмового повідомлення щодо їх усунення. У разі, якщо термін усунення порушень перевищує календарний місяць, установлюються вимоги подання щомісячного письмового повідомлення на визначену дату до повного усунення зазначеного порушення.

Припис оформляється днем підписання акта (пункт 4.3. Порядку).

Відповідно до пункту 4.5. Порядку за результатами перевірки виконання припису інспектор праці аналізує виявлені правопорушення з наступним обов'язковим реагуванням - направленням матеріалів до правоохоронних органів, складанням протоколів про адміністративні правопорушення, винесенням постанови про накладення штрафу, унесенням власнику подання про притягнення роботодавця до дисциплінарної відповідальності.

Після оформлення акта і внесення припису проводиться юридичний аналіз за наслідками проведеної перевірки з метою визначення подальшого реагування згідно з нормами чинного законодавства про працю та повноважень Держнаглядпраці (пункт 5.1. Порядку).

Судом установлено, що відповідачем надіслано до Рубіжанського міського суду Луганської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.03.2012 у справі № 3/1224/1069/12, 1224/203/12 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 41 ч. 1 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (Т. І а.с. 24).

Відповідно до постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.03.2012 у справі № 3/1224/1069/12, 1224/203/12 судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 12-12-158/0008 від 15.02.2012, за час перебуванням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме порушення вимог законодавства про працю України, яке виявлено 15.01.2012 за місцем розташування підприємства за адресою: м. Рубіжне, пр. Кірова, 20-в та засвідчено актом перевірки від 15.02.2012 № 12-12-158/0011. Також судом встановлено, що головний державний інспектор праці відділу контролю за додержанням законодавства № 1 Нагорна Н.С. провела вибіркову первинну перевірку додержання законодавства про працю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі виконання службових обов'язків згідно з Положенням про Держнаглядпраці, затвердженим постановою КМУ від 18.01.2003 № 50. Відповідно до Постанови „Про ліквідацію урядових органів" від 28.03.2011 № 346, Постанова КМУ від 18.01.2003 № 50, на підставі якої виконує службові обов'язки головний державний інспектор праці Нагорна Н.С., втратила чинність. Згідно із вищевказаною Постановою Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю ліквідовано.

При розгляді справи № 3/1224/1069/12, 1224/203/12 судом не прийнято до уваги в якості доказу адміністративного правопорушення акт перевірки № 12-12-158/0012 від 15.02.2012, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 41 ч. 1 КУпАП № 12-12-158/0008 від 15.02.2012, оскільки вибіркова первинна перевірка додержання законодавства про працю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проведена згідно із Положенням про Держнаглядпраці, затвердженим постановою КМУ від 18.01.2003 № 50, яке втратило чинність, тобто перевірка здійснена за відсутності законних підстав, необхідних для проведення перевірки. Інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП суду не надано.

Доказів оскарження постанови суду від 22.03.2012 сторонами до суду не надано.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.03.2012 у справі № 3/1224/1069/12, 1224/203/12 в апеляційному порядку оскаржено не було.

За таких обставин, постанова Рубіжанського міського суду Луганської області від 22.03.2012 у справі № 3/1224/1069/12, 1224/203/12 станом на час розгляду даної справи набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою (ч. 4 ст. 72 КАС України).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 КАС України).

Згідно з ч. 1 статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

За таких обставин, при розгляді даної справи судом не приймається до уваги в якості доказу акт перевірки № 12-12-158/0012 від 15.02.2012, на підставі якого складено протокол про адміністративне правопорушення № 12-12-158/0008 від 15.02.2012, та винесено припис № 12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012, оскільки вибіркова первинна перевірка додержання законодавства про працю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проведена згідно із Положенням про Держнаглядпраці, затвердженим постановою КМУ від 18.01.2003 № 50, яке втратило чинність, тобто перевірка здійснена за відсутності законних підстав, необхідних для проведення перевірки.

Окрім того, сам припис №12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012 винесено відповідачем згідно із Положенням про Держнаглядпраці, затвердженим постановою КМУ від 18.01.2003 № 50, яке втратило чинність.

Інших доказів порушення ОСОБА_1 законодавства про працю суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання припису № 12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012 таким, що складений не у відповідності до законодавства про працю підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання дій неправомірними в частині недотримання вимог Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних», законів про працю в Україні, Закону України «Про державну службу», Присяги державного службовця при складанні припису № 12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про захист персональних даних", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про захист персональних даних", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Також до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про інформацію", в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

З аналізу зазначених норм вбачається, що інформація отримана під час перевірки не становить суспільний інтерес та отримана для здійснення контролю за дотриманням норм чинного трудового законодавства, а тому позивач не є розпорядником інформації відповідно до Закону України "Про захист персональних даних".

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно порушення відповідачем присяги державного службовця, то суд зазначає, що позивачем у позові не наведено обставини, які б свідчили про таке порушення з боку відповідача, а матеріали справи не містять доказів такого порушення, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про винесення окремої ухвали і направлення матеріалів до прокуратури Луганської області для порушення кримінальної справи за фальсифікацію та перевищення владних повноважень, то суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

В судовому засіданні порушень відповідачем Конституції України, Закону України "Про захист персональних даних", Кодексу законів про працю в Україні, Закону України "Про державну службу" не встановлено.

Суд відмовляє позивачу у винесення окремої ухвали та направлені її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, оскільки факт фальсифікації та перевищення з боку відповідача владних повноважень не знайшов свого підтвердження, крім того, винесення окремої ухвали є правом суду, а не його обов'язком.

Таким чином, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (частина 3 статті 94 КАС України).

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 32,82 грн. У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог до стягнення на користь позивача належать витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Луганській області в розмірі 16,41 грн.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорної Надії Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держпраці у Луганській області, про визнання дій та рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати припис № 12-12-158/0011-0007 від 15.02.2012, винесено головним державним інспектором праці відділу контролю за додержанням законодавства Нагорною Надією Сергіївною таким, що винесено не у відповідності до законодавства про працю.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 16,41 грн. (шістнадцять грн. 41 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Т.В. Смішлива