Справа № 2а-10174/12/1370
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Справа № 876/4066/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Марадь С.М.,

від відповідача - Патлачук Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Львівтеплоелектропроект» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2013 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова до публічного акціонерного товариства «Львівтеплоелектропроект» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивач управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова звернувся до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства «Львівтеплоелектропроект», в якому просив стягнути з відповідача на його користь 223342,93 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що на виконання ст. 24 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" та Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою КМУ від 24.03.2004 р. № 372, відповідачу направлені повідомлення та повідомлення-уточнені про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за 2009-2012 роки. Однак, станом на 31.12.2012 р. борг відповідача становить 223342,93 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2013 року позов задоволено повністю. Постановлено стягнено з публічного акціонерного товариства «Львівтеплоелектропроект» на користь управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова в розмірі 223342 грн. 93 коп.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням законодавства, в зв'язку з чим просить таку скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що позивачем не доведено та не з'ясовано судом першої інстанції чи належить відповідач ПАТ "Львівтеплоелектропроект" до наукових установ. Апелянт вказує, що відповідач не є науковою установою, оскільки не здійснює ні наукової, ні науково-технічної діяльності, не має у своїй структурі Вченої ради, не проходив і не проходить на даний час державної атестації наукових установ у порядку, встановленому КМ України, є юридичною особою недержавної форми власності. Частина 32 статті 24 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" передбачає, що дія цієї статті поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно із цим Законом. Також зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено питання перебування у трудових відносинах з ПАТ "Львівтеплоелектропроект" працівників, яким позивач призначив пенсії відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" та виникнення у зв'язку з цим у відповідача обов'язку сплачувати стягувані суми.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, що взяли участь у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в силу норми Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» зі змінами та доповненнями за період роботи на ВАТ «Львівтеплопроект» призначені пенсії наступним працівникам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41,ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44

Позивачем надано довідки, видані вищезазначеним особам-пенсіонерам ВАТ «Науково-дослідний і проектно - Вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» про науковий стаж, на підставі яких і призначено наукові пенсії, а також розрахунки нарахованих сум на витрати на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за 2009 -2012 рр. повідомлення про суми витрат, які направлялись відповідачу.

Позивач звернувся до відповідача з повідомленнями та повідомленнями-уточненими про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за 2009 р. - 2012 р., що згідно розрахунків позивача становить 223342,93 грн., в тому числі за 2009 р. - 81599,96 грн., за 2010 р. - 75501,01 грн., за 2011 р. - 35740,80 грн., за 2012 р. - 30497,16 грн.

Щодо наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення вищезазначеної заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою КМ України № 372 від 24.03.2004 р. затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи.

Пунктами 5-8 вказаного Порядку передбачено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках. У разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Науковим працівникам пенсії призначаються з урахуванням вимог Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Відповідно до ст. 1 цього Закону, науковий працівник - це вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Статтею 4 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» встановлено, що суб'єктами наукової і науково-технічної діяльності є: вчені, наукові працівники, науково-педагогічні працівники, а також наукові установи, наукові організації, вищі навчальні заклади ІІІ-ІV рівнів акредитації, громадські організації у науковій та науково-технічній діяльності.

Науковий працівник може, згідно ст. 6 зазначеного Закону, виконувати науково-дослідну, науково-педагогічну, дослідно-конструкторську, дослідно-технологічну, проектно-конструкторську, проектно-технологічну, пошукову, проектно-пошукову роботу та (або) організовувати виконання зазначених робіт у наукових установах та організаціях, вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації, лабораторіях підприємств. Науковий працівник зобов'язаний провадити наукові дослідження відповідно до укладених договорів (контрактів), представляти результати наукової і науково-технічної діяльності шляхом наукових доповідей, публікацій та захисту дисертацій, у встановленому порядку проходити атестацію на відповідність займаній посаді, постійно підвищувати свою кваліфікацію.

Відповідно до положень ст. 21 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» не рідше одного разу на п'ять років в наукових установах провадиться атестація наукових працівників з метою: оцінки рівня професійної підготовки наукового працівника, результативності його роботи; визначення відповідності кваліфікації наукового працівника займаній посаді; виявлення перспективи використання здібностей наукового працівника, стимулювання підвищення його професійного рівня; визначення потреби в підвищенні кваліфікації, професійної підготовки наукового працівника.

Частиною 1, 2 ст. 22-1 цього Закону визначено перелік посад наукових працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо). До наукових працівників належать також особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь.

Зазначена правова норма поширюється на тих працівників, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь і які працюють на посадах, не включених до зазначеного переліку.

При цьому, в обов'язковому порядку місцем роботи таких наукових працівників має бути наукова установа або організація (їх філіал, відділення тощо).

Тобто, статтею 22-1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», яка визначає посади, що дають статус наукових працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо), не встановлено підстав для поширення цієї норми, крім посад наукових установ, на будь-які посади на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності.

Особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, і працюють не в наукових установах та організаціях (їх філіалах, відділеннях тощо) не виконують визначену статтею 21 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» обов'язкову вимогу щодо кожного наукового працівника, а саме проходження не рідше одного разу на п'ять років атестації.

При цьому, положення ч. 2 статті 22-1 Закону України «Про наукову науково-технічну діяльність» поширюються лише на працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо) і не поширюються не працівників, що працюють на будь-яких посадах на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності, які не є науковими установами або які, будучи науковими установами недержавної форми власності, не пройшли державної атестації відповідно до положень статті 11 цього Закону.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову науково-технічну діяльність», її дія поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно із цим Законом, недержавних вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, що діють відповідно до Закону України «Про вищу освіту», міжнародних наукових організацій, відкритих на території України відповідно до народних договорів, установчі документи яких затверджено Кабінетом Міністрів України, також на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ і вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, що належали партійним та громадським організаціям колишніх Української РСР, інших республік СРСР та СРСР.

Згідно Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затв. пост. КМУ від 24.03.2004 р. № 372, за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 % різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих вчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

З урахуванням норм статті 24 Закону України «Про наукову науково-технічну діяльність», різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації.

Отже, для призначення наукової пенсії необхідна атестація наукової установи, тобто підтвердження наукового напряму роботи даної установи.

Згідно ст. 12 Закону України «Про наукову науково-технічну діяльність», для надання державної підтримки наукових установ усіх форм власності, діяльність яких має важливе значення для науки, економіки та виробництва, створюється Державний реєстр наукових установ, яким надається підтримка держави. Положення про Державний реєстр наукових установ затверджується Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, наукові установи включаються центральним органом виконавчої влади у сфері наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності до Державного реєстру наукових установ за умов проходження державної атестації.

Відповідно до п.1 Положення про Державний реєстр наукових установ, яким надається підтримка держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 р. № 380, Державний реєстр наукових установ, яким надається підтримка держави - це перелік науково-дослідних, науково-технічних установ усіх форм власності та вищих навчальних закладів III - IV рівня акредитації усіх форм власності, діяльність яких має важливе значення для розвитку науки, економіки і виробництва.

Колегією суддів встановлено, що ВАТ «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» не займалося науковою діяльністю, не внесене до Реєстру наукових установ України, у нього відсутня вчена рада та ним не подавалось до органів державної статистики звітність форми 1.2 - наука, не проходило атестацію згідно постанови КМУ «Про затвердження Положення про державну атестацію науково-дослідних (науково технічних) установ від 07.04.1998 року № 469, а тому ВАТ «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» не є науковою установою в розумінні Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Дана обставина встановлена рішенням Господарського суду Львівської області від 26.02.2010 року у справі № 6/244 яке набуло законної сили і є чинним станом на даний час.

Колегією суддів витребувано та перевірено Статут ВАТ «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект», Статут Публічного Акціонерного товариства «Львівтеплоелектропроект» та Статут Публічного акціонерного товариства «Центр інноваційних технологій» з яких вбачається, що всі ці товариства є правонаступниками усіх прав та обов'язків попередника, а отже також не є науковими установами в розумінні Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

На підставі вищенаведеного колегія суддів приходить до переконання, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

З врахуванням вищенаведеного та на підставі системного аналізу норм діючого законодавства колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова суду від 08.04.2013 року винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 202, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Львівтеплоелектропроект» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2013 року у справі № 2а-10174/12/1370 скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова до Публічного акціонерного товариства «Львівтеплоелектропроект» про стягнення заборгованості відмовити .

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст постанови виготовлений 15.11.16