Справа № 2а-3408/09/0970
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Справа № 876/5837/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

представника позивача Худзія Д.М.,

представника відповідача Івасів О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в адміністративній справі № 2а-3408/09/0970 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2013 року та Вищого адміністративного суду України від 28 вересня 2015 року, позов товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» (далі - ТОВ «Даноша», Товариство) у цій справі задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету через Головне управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДКУ в Івано-Франківській області) на користь ТОВ «Даноша» заборгованість з бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) за квітень, травень 2009 року в розмірі 4 102 450,00 грн.

За цим судовим рішенням Товариству 03 лютого 2016 року було видано виконавчий лист; ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2016 року було поновлено строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання.

08 квітня 2016 року Калуська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - Калуська ОДПІ) звернулася до суду із заявою про визнання цього виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що Товариству здійснено повне відшкодування вказаної бюджетної заборгованості за рахунок: отримання 3 935 502 грн в рахунок погашення заборгованості по бюджетному відшкодуванню ПДВ облігацій внутрішньої державної позики; 83 954 грн - на поточний рахунок; 82 994 грн - за рахунок зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ за квітень та травень 2009 року згідно з податковим повідомленням-рішенням за № /0 від 29 червня 2010 року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року заяву Калуської ОДПІ задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист за № 2а-3408/09/0970, виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом 01 лютого 2016 року в адміністративній справі за позовом ТОВ «Даноша» до Калуської ОДПІ, ГУ ДКУ в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за квітень, травень 2009 року в розмірі 4 102 450 грн.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, її оскаржило ТОВ «Даноша», яке вважає, що рішення суду першої інстанції в частині 579 318,00 грн прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому просило скасувати ухвалу суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог податкового органу в частині 579 318 грн.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що в частині 82 994,00 грн - суми, визначеної податковим повідомленням-рішенням, не було добровільного виконання, оскільки кошти в цій сумі не перераховувалися на рахунок позивача.

Помилковим є висновок суду щодо відшкодування 04.06.2013 року за період: квітень, травень 2009 року суми 49 038,00 грн по довідці без висновку, оскільки вказане відшкодування стосується періоду з серпня 2005 року по серпень 2007 року.

Крім того, висновками податкового органу належним чином не підтверджено - які конкретно суми за спірний період були відшкодовані облігаціями.

Надалі Товариство подало зміни до апеляційної скарги, у якій вказало, що невідшкодованою залишилась бюджетна заборгованість в частині 614 234,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

За приписами частин другої, четвертої статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Як встановлено судом, відповідно до судового рішення у цій справі Товариству підлягало відшкодуванню ПДВ з бюджету в розмірі 4 102 450,00 грн за квітень, травень 2009 року.

Як видно із довідки про розмір залишку невідшкодованих сум ПДВ, що рахується в бюджетній заборгованості, яка встановлена рішенням суду ТОВ «Даноша», станом на 01.04.2014 року із цієї суми відшкодовано:

- 3 935 502,00 грн - облігаціями внутрішньої державної позики;

- 83 954,00 грн - на поточний рахунок;

- 82 994,00 грн - за рахунок зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ за травень, червень, жовтень 2008 року відповідно до податкового повідомлення-рішення за № /0 від 29.06.2010 року.

Відповідно до висновків про суми відшкодування ПДВ № від 30.08.2010 р., № від 01.09.2010 р., № від 29.10.2010 року та № від 28.11.2012 року відшкодовано: за облігаціями внутрішньої державної позики за квітень 2009 року в сумі 479 461,00 грн та за травень 2009 року - в сумі 3 456 041,00 грн; на рахунок за квітень 2009 року 4 371,00 грн та за травень 30 545,00 грн.

04.06.2013 року здійснено відшкодування по довідці без висновку за квітень 2009 року в сумі 23 962,00 грн та за травень 2009 року - в сумі 25 076,00 грн.

Всього відшкодовано заборгованості облігаціями внутрішньої державної позики та коштами: за квітень 2009 р. - в сумі 507 794 грн, за травень 2009 р. - в сумі 3 511 662,00 грн, а всього - 4 019 456,00 грн.

Також, як зазначено вище, відбулося зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень та травень 2009 року в розмірі 82 994,00 грн згідно з податковим повідомленням-рішенням за № /0 від 29.06.2010 року.

Приймаючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив із того, що здійснення відшкодування сум бюджетної заборгованості з ПДВ за періоди квітня, травня 2009 року, а також зменшення сум бюджетного відшкодування на суму, визначену податковим повідомленням-рішенням, відображено в обліковій картці позивача за ці періоди та підтверджено висновками про суми відшкодування ПДВ, виписками про залишки на рахунку в цінних паперах, виписками з реєстру, виписками по рахунку, підтвердженнями про набуття платниками податку облігацій внутрішньої державної позики, карткою особового рахунку платника податків, зворотнім боком облікової картки платника податків, податковим повідомленням-рішенням та актом невиїзної документальної перевірки.

Тому, обов'язок боржників щодо сплати позивачу бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за квітень, травень 2009 року в розмірі 4 102 450 грн відсутній, з огляду на що виконавчий лист у цій справі належить визнати таким, що не підлягає виконанню.

При цьому суд вважав правомірним зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень та травень 2009 року в розмірі 82 994 грн згідно з податковим повідомленням-рішенням № /0 від 29.06.2010 року, що винесене за результатами невиїзної документальної перевірки позивача від 18.06.2010 року, якою встановлено завищення останнім податкового кредиту з ПДВ (та відповідно завищення суми бюджетного відшкодування) за березень 2009 року на суму 46 230 грн і квітень 2009 року на суму 36 763 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до підпункту «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (чинного на час винесення податкового повідомлення-рішення) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Згідно із пунктами 1.7 та 1.8 статті 1 Закону України № 168/97-ВР від 3 квітня 1997 року «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР) податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом, а бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) (підпункт 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР).

Як видно із матеріалів справи, вказане вище податкове повідомлення-рішення було надіслано на адресу Товариства, не було оскаржене ним, відповідно до статті 5 Закону № 168/97-ВР є узгодженим, тому, з огляду на це та вказані вище норми законодавства, є правомірним зменшення цим податковим повідомленням-рішенням суми бюджетного відшкодування.

Що стосується покликань апелянта на те, що рішення в частині, яка стосується цього податкового повідомлення-рішення не було добровільно виконане боржниками, то такі є безпідставними, оскільки за змістом частини четвертої статті 259 КАС України суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню також у разі якщо обов'язок боржника відсутній як у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою, так і з інших причин.

Щодо відшкодування ПДВ по довідці без висновку на суму 49 038,00 грн, судом встановлено, що на час перерахування коштів за період з серпня 2005 року по серпень 2007 року Товариством було зменшено суму бюджетної заборгованості 30.01.2011 року за рахунок задекларованої суми податкового зобов'язання згідно із податковою декларацією № , що підтверджується відомостями зворотнього боку облікової картки платника за 2011 рік.

Суд також вважає безпідставними покликання апелянта на те, що при розрахунку відшкодування бюджетної заборгованості облігаціями не видно - які суми підлягали відшкодуванню, оскільки таке підтверджується, зокрема, розрахунками податкового органу по деклараціях за період з березня 2008 року по червень 2009 року та грудень 2009 року, а також відомостями зворотнього боку облікової картки платника податків.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в адміністративній справі № 2а-3408/09/0970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 14 листопада 2016 року.