Справа № 323/3298/16-а
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/3298/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

17.11.2016 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ширіна Олександра Ігоровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з адміністративним позовом, в якому просив визнати скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 045635 від 05.10.2016 року, винесену поліцейським роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ширіним О.І. (надалі - відповідач) відносно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова складена за відсутності для цього законних підстав та з порушенням встановленого законом порядку. Зокрема, позивач зазначив, що 05.10.2016 року він, під час керування автомобілем «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1, був зупинений відповідачем, який йому повідомив причину зупинки - виявлення факту порушення позивачем п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України, а саме неподання сигналу правового повороту перед початком перестроювання з середньої смуги руху на крайню праву смугу. При цьому жодного протоколу про адміністративне правопорушення відповідач не складав, факт фіксації позивачем порушення Правил дорожнього руху не підтвердив, передбачені ст. 268 КУпАП права не роз'яснив, можливості скористатись правом на правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надав. Після цього відповідач склав оскаржену постанову, порушивши при цьому, на думку позивача, вимоги ст. ст. 268, 278, 279, 280, 283 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог.

Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не подав, заяв чи клопотань також не подав, про причини неявки не повідомив.

Висловлена в ухвалі про відкриття провадження пропозиція суду щодо надання відповідачем всіх матеріалів, які були прийняті ним до уваги під час прийняття оскарженої постанови, відповідачем виконана не була.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксація технічними засобами аудіозапису не здійснювалась на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини, що мають значення для вирішення справи.

05.10.2016 року відповідачем відносно позивача був складена Постанова серії АР № 045635 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що мало вираз у неподанні сигналу покажчиками повороту відповідно напрямку руху перед перестроюванням з середньої смуги руху на крайню праву смугу руху по проспекту Соборному у м. Запоріжжя, що порушувало вимоги п. 9.2 (б) Правил дорожнього руху України.

На позивача було накладено стягнення у виді 425,00 грн. штрафу.

За містом оскарженої постанови проводилась фіксація порушення позивачем Правил дорожнього руху України відео засобами (відеозапис в архіві АР 00097), однак суду такий запис наданий не був.

Оцінюючи обґрунтованість вимог позивача та заперечень відповідача, а також надані ними докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 254-258 КУпАП за кожним фактом вчинення адміністративного правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол про адміністративне правопорушення, який є єдиною формою фіксації такого правопорушення.

Не складати протокол закон дозволяє лише у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Водночас у ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено, у всіх випадках, коли закон дозволяє не складати протокол про адміністративне правопорушення, але під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За ствердженням позивача, яке відповідачем на спростоване, - під час складання оскарженої постанови позивач оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення, вимагав складання протоколу, а тому протокол про адміністративне правопорушення мав бути обов'язково складений.

При цьому складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про адміністративне правопорушення в одній справі однією й тією самою особою суперечить вимогам КУпАП, оскільки згідно ст. 251 КУпАП протокол є одним із засобів доказування і підлягає оцінці при розгляді справи про адміністративне правопорушення наряду з іншими доказами, тому оцінка його законності та обґрунтованості не може покладатись на особу, яка його й складала, оскільки це може призвести до необ'єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, оскаржена постанова не містить відомостей про роз'яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП, тоді як позивач стверджує, і відповідачем це також не спростовано, що такі права йому не роз'яснялись, він був позбавлений можливості скористатись правовою допомогою.

Відповідач також не навів доказів того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням того, що відповідачем не надано достовірних, вичерпних, належним та допустимих доказів вчинення позивачем правил дорожнього руху та його згоди з оскарженою постановою в момент її складання, а позивач викладені в оскарженій постанові факти оспорює, у суду немає підстав для висновку про правомірність дій та рішень відповідача.

Отже, оскаржена постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 245, 251, 252, 256, 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст. ст. 2-12, 100, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ширіна Олександра Ігоровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 045635 від 05.10.2016 року, винесену поліцейським роти 3 батальйону 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Ширіним О.І. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили і є остаточною після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв