Справа № 206/5512/16-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/5512/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"27" жовтня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Портна К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції м. Дніпропетровськ ОСОБА_2, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.09.2016 року в м. Дніпро інспектор 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ рядовий поліції ОСОБА_2 виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 003824 про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП. При прийнятті постанови відповідач виходив з того, що вона не зупинилася на вимогу знаку 2.2 ПДР та при перевірці документів у неї не виявилося страхового полісу, внаслідок чого вона вчинила адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Постанова була складена з порушенням нормативно-правових актів та Закону України, яким повинна керуватися посадова особа при здійсненні владних повноважень, згідно ст. 19 Конституції України. Відповідачем було неправомірно складено один протокол із зазначенням двох правопорушень. В постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що нею було порушено вимоги знаку 2.2 ПДР, однак притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126КУпАП. Тобто, відповідач мав право перевірити договір лише у випадках визначених нормами спеціального нормативного акту, і право відповідача перевірити договір наступає лише у випадках складання протоколів щодо порушень вимог КУпАП.

На підставі викладеного просить суд визнати дії інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 неправомірними та скасувати постанову серії АР № 003824 від 15.09.2016р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.1-2).

Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.7).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечував та просив відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.8-9).Позивач не зупинилася на знак стоп по вул. Гаванській 4г, це і було причиною зупинки. Позивач не надала страховий поліс і зазначила, що його не має. На відеозаписі все видно і те, що позивач зазначає, що не має полісу.

Розглянувши доводи позивача викладені в позовній заяві, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши відеозапис, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

Судом встановлено, 15.09.2016 року о 08:10год. Інспектором 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ рядовим поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення серія АР № 003824 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП., а саме: ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Hyundai Getz», номерний знак НОМЕР_1, порушила вимоги знаку п. 2.2 Правил дорожнього руху та п. 2г, а саме не зупинилася на вимогу дорожнього знаку 2.2 в м. Дніпропетровськ по вул. Гаванська, біля будинку 4, в подальшому виявилося відсутність при собі полісу, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. (а.с.3).

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не оспорювала вчинене нею правопорушення, погодилася з ним та поставила підписи у постанові. Крім того, вбачається, що вона особисто повідомила, що не має полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема , необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Правилами дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, п. 2.1 "г" чітко визнано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Знак 2.2 відповідно до Правил дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, розділу 33 передбачає, що "Проїзд без зупинки заборонено". Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, позивача було притягнуто до відповідальності за більш з яких передбачена відповідальність.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Інспектор 8 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ рядовий поліції ОСОБА_2 при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

При винесені постанови, дії відповідача відповідають вимогам ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення. Тобто при накладанні стягнення відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивач не надалав, всі її позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку інспектора, що в судовому засіданні не було встановлено.

По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому її вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд доходить висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 268, 287, 288, 289 КУпАП ст.ст. З, 11, 17, 18, 19, 69-71, 159-163 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2016 року серії АР №003824, якою за ч.І ст.126 КУпАП накладено штраф у розмірі 425,00 грн., відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Самарський районний суд Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков