Справа № 825/2012/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 листопада 2016 року Чернігів Справа № 825/2012/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Д'яков В.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Титарчука Миколи Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Титарчука Миколи Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 23.06.2016.

Відповідно до частини 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ознайомившись з даним позовом, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки поданий адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Процесуальні відносини, пов'язані з оскарженням рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, одночасно регулюються процесуальним законодавством різних судових юрисдикцій, зокрема, нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

У частині першій статті 181 цього Кодексу передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами Цивільного процесуального кодексу України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина 1 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

У відповідності до частини 2 статті 85 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що якщо закон встановлює інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, юрисдикція адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, виконавче провадження, у межах якого оскаржується постанова про стягнення виконавчого збору від 23.06.2015 ВП №51433452, відкрито на виконання виконавчого листа №2/750/23/16, виданого 18.04.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова у цивільній справі, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 20 972,09 доларів США та 6 048,52 грн. пені.

Отже, з наведеного нормативного регулювання вбачається, що незгода сторони з постановою державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим місцевим загальним судом, не може бути предметом розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.12.2015 по справі № 21-3404а15 та від 24.02.2016 по справі № 6-3077цс15, які є обов'язковими для адміністративних судів в силу приписів статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, у даному випадку, законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень органів державної виконавчої служби відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що до суду з адміністративним позовом звернулась особа, яка є стороною виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа №2/750/23/16, виданого 18.04.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова у цивільній справі, суд вважає, що даний спір не підсудний адміністративному суду. Порядок його вирішення передбачено нормами Цивільного процесуального кодексу України, а тому позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Дана обставина згідно із пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 109, статтями 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Титарчука Миколи Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз'яснити позивачу, що він може звернутися з даним позовом до Деснянського районного суду м. Чернігова.

Попередити позивача, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строк, передбачений статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Д'яков