Справа № 808/881/16
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2016 рокусправа № 808/881/16

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі № 808/881/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними дії та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ФОП ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправними дії відповідача щодо проведення документальної планової невиїзної перевірки позивача з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року; визнати протиправним та скасувати наказ №1512 від 23.10.2015 року; визнати протиправним та скасувати наказ №1599 від 26.11.2015 року; визнати протиправною та скасувати в повному обсязі вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2015 року №Ф-; визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25.01.2016 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.01.2016 року №.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2016 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області щодо проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за наслідками якої складений акт № 85/1720/ від 11.12.2015 року; визнано протиправним та скасовано наказ Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області №1599 від 26.11.2015 року; визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 11.12.2015 року; визнано протиправною та скасовано рішення № від 25.01.2016 року про застосування штрафних санкцій; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 25.01.2016 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подала Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, викладені висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що наказ про подовження строку проведення планової перевірки був винесений у межах повноважень та без порушення вимог ПК України щодо проведення податкових перевірок, було здійснено низку заходів по розшуку ФОП ОСОБА_1 та вручення наказу про призначення перевірки та повідомлення про проведення перевірки, здійснювались заходи по можливості вручення направлень та наказу про продовження терміну перевірки шляхом щоденного виходу за юридичною адресою ФОП ОСОБА_1 Про перевірку позивачу було відомо 03.11.2015 року, про що свідчить поштове повідмолення, була обізнана про необхідність надання документів для проведення перевірки. Апелянт вказував, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечено допуск посадових осіб до перевірки, не було надано, первинні документи до перевірки, перевірка щодо нарахування та сплати єдиного внеску була здійснена на підставі матеріалів, наявних у податкової інспекції. Апелянт вказував, що донарахована сума єдиного внеску знаходиться у залежності від донарахованої суми податку на доходи фізичної особи, зважаючи на те, що позивач визначила базу оподаткування невірно, без належного документального підтвердження, з заниженням, тому нарахований єдиний внесок на доходи фізичних осіб - підприємців є таким, що нарахований податковою інспекцією вірно. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Апелянт вказував, що на момент декларування позивачем результатів господарської діяльності за 2014 рік, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належали документально підтверджені витрати, у разі документального не підтвердження, такі витрати не включаються до витрат операційної діяльності. Сума донарахованого податку з доходів фізичних осіб-підприємців та сума штрафної санкції визначені вірно, з огляду на недоведеність невірного декларування позивачем за 2014 роки показників витрат, що впливають на визначення суми чистого прибутку. Апелянт наполягав на тому, що ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги пунктів 177.2, 177.4 ст.177 ПК України, відповідно, занижена база нарахування єдиного внеску, встановлена п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного внеску.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції вказував, що наказ про продовження терміну проведення планової виїзної документальної перевірки є протиправним з огляду на те, що термін проведення перевірки сплинув раніше ніж було винесено наказ, строк проведення документальної планової виїзної перевірки, призначеної наказом № 1512 від 23.10.2015 року, станом на 26.11.2015 року закінчився, останній день перевірки припадає на 17 листопада. Суд першої інстанції вказував, що нормами Податкового кодексу України не передбачена зміна форми проведення перевірки, оскільки для проведення невиїзної документальної перевірки статтею 79 передбачені інші особливості, в тому числі прийняття керівником контролюючого органу рішення, оформленого наказом, про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, чого не відбулося. Перевірку проведено з порушенням, що тягне за собою визнання нечинними висновків такої перевірки. Суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправні сит рішень податкового органу про заниження сум податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на підставі поданих декларацій, не досліджуючи первинні документи, які відсутні у матеріалах справи.

Матеріалами справи встановлено, що 23.10.2015 року начальником Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області винесено наказ про проведення планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 № 1512 згідно плану-графіка перевірок на 4 квартал 2015 року. Наказом визначено питання перевірки - повнота нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, термін проведення перевірки 10 робочих днів. 23.10.2015 року оформлено повідомлення про проведення перевірки № 0424.

Наказ про проведення планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 від 23.10.2015 року № 1512 та повідомлення від 23.10.2015 року № 0424 отримані 03.11.2016 року ФОП ОСОБА_1, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відправлення.

Як встановлено, 04.11.2015 року працівниками Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1, однак ФОП ОСОБА_1 була відсутня, у зв'язку з чим складено акт № 126/1702/ про неможливість вручення направлень на проведення планової перевірки.

04.11.2015 року була підготовлена службова записка № 4851 з метою встановлення місцезнаходження ФОП ОСОБА_1

Матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 знаходится за юридичною адресою АДРЕСА_1.

Також, 16.11.2015 року працівниками Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1, однак ФОП ОСОБА_1 була відсутня, у зв'язку з чим складено акт № 129/1702/ про неможливість вручення направлень на проведення планової перевірки. 17.11.2015 року було здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1, однак ФОП ОСОБА_1 була відсутня, у зв'язку з чим складено акт № 130/1702/ про неможливість вручення направлень на проведення планової перевірки.

Наступні дні працівники Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області також робили вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1 з метою вручення направлень на перевірку, однак ФОП ОСОБА_1 була відсутня, про що складались відповідні акти від 18.11.2016 року № 131/1702/, від 19.11.2016 року № 133/1702/, від 20.11.2016 року № 134/1702/, від 23.11.2016 року № 135/1702/, від 12411.2016 року № 136/1702/, від 25.11.2016 року № 137/1702/.

Встановлено, що заступником начальника інспекції на адресу першого заступника начальника - начальника оперативного управління БОДПІ направлено службову записку в якій вказано про неможливість встановити місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 та направлено запит на встановлення місцезнаходження для можливості проведення перевірки. Рапортом від 07.12.2015 року першому заступнику начальника - начальнику оперативного управління БОДПІ підтверджено юридичну адресу ФОП ОСОБА_1, якою є АДРЕСА_1 не видалось можливим.

Встановлено, що 26.11.2015 року начальником Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області винесено наказ про продовження терміну проведення планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 № 1599, на 5 робочих днів з 30.11.2015 року по 04.12.2015 року, у зв'язку з ненаданням для перевірки документів.

26.11.2015 року Бердянською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області складено та направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 запит № 15099/0822-1702 в якому податкова інспекція просила з метою проведення перевірки надати документи щодо господарської діяльності. Запит отриманий ФОП ОСОБА_1 09.12.2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відправлення. Станом на теперішній час, ФОП ОСОБА_1 не надала необхідні документи до податкової інспекції.

26.11.2015 року працівниками Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області здійснено вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1, однак ФОП ОСОБА_1 була відсутня, у зв'язку з чим складено акт № 138/1702/ про неможливість вручення направлень на проведення планової перевірки. Вихід за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 АДРЕСА_1 також здійснювався 27.11.2016 року, 30.11.2015 року, 01.12.2015 року, 02.12.2015 року, 03.12.2015 року, 04.12.2015 року, однак ФОП ОСОБА_1 була відсутня за податковою адресою, про що було складено акти про неможливість вручення направлень планової перевірки та копії наказу про продовження термінів перевірки № 153/1702/, № 154/1702/, № 155/1702/, № 158/1702/, № 160/1702/, № 161/1702/.

У зв'язку з неможливістю проведення виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1, Бердянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, з метою виконання плану-графіку проведення перевірок та наказів про призначення перевірок, провела планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 використавши податкові звітності, що подавались до податкової інспекції та дані електронних інформаційних баз, реєстрів.

Бердянською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області було проведено документальну планову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за результатами якої 11.12.2015 року складено акт № 85/1720/. Висновками акту вказано, що ФОП ОСОБА_1 порушено п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПК України, а саме занижено суму податку на доходи фізичних осіб, отриманих від провадження господарської діяльності за 2014 рік на суму 47392,58 грн.; порушено п.176.2 «б» ст. 176 ПК України, а саме надано звіти за формою 1-ДФ за І квартал 2014 року, з недостовірними відомостями; порушено п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а сааме, надано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік з порушенням встановленого терміну; актом зафіксовано порушення п.1 ч.2 ст. 6, п.2 ч.1 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме, занижено розмір єдиного внеску, який підлягає сплаті до бюджету у сумі 72964,37 грн. Висновки акту ґрунтуються на відсутності первинних документів щодо здійснення ФОП ОСОБА_1 господарських операцій у період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, перевірка проводилась на підставі наявних у податкової інспекції даних, відомостей інформаційних баз.

Акт про результати перевірки отриманий ФОП ОСОБА_1 12.01.2016 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відправлення.

Не погодившись з висновками акту документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 була направлена на адресу Головного управління ДФС у Запорізькій області скарга, до скарги було додано копію наказу № 1599 від 26.11.2015 року, копію наказу про відпустку від 09.11.2015 року № 11/09. Відповідно до скарги ФОП ОСОБА_1 була обізнана про проведення щодо неї податкової перевірки.

На підставі акту перевірки від 11.12.2015 року №85/1720/ Бердянською ОДПІ Запорізької області прийнято: вимогу від 11.12.2015 року №Ф про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 72964,37 грн.; рішення від 25.01.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 7296,43 грн.; податкове повідомлення-рішення від 25.01.2016 року №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються агентами із доходів платника податків у вигляді з/п, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 510 грн.

Відповідно до матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування та сплачувала до бюджету самостійно нараховані авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб.

Матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не надавала первинні документи для перевірки податковому органу та суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2016 року у даній справі, було зобов'язано ФОП ОСОБА_1, надати до 08.11.2016 року до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, належним чином завірені: копії первинних документів щодо здійснення господарських операцій у період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року разом з поясненнями по кожній окремо господарській операції; докази надання копій первинних документів щодо здійснення господарських операцій у період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року Бердянській ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області. Зобов'язано ФОП ОСОБА_1, надати до Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області копії первинних документів щодо здійснення господарських операцій у період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року. Ухвалою було зобов'язано Бердянську ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області після отримання від ФОП ОСОБА_1 первинних документів, здійснити перевірку з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, та надати акт перевірки до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Встановлено, що станом на 07.11.2016 року ФОП ОСОБА_1 не надала первинні документи до Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області та станом на 08.11.2016 року первинні документи не надходили до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів зважає на те, що ФОП ОСОБА_1 одержано копію ухвали від 06.10.2016 року про витребування доказів - 17.10.2016 року.

Отже, ФОП ОСОБА_1 не спростовуються висновки податкового органу, не надано первинні документи, які б спростували ці висновки.

Згідно п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом;

Право податкової інспекції на проведення перевірки визначено пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України. Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 73.3 ст. 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації.

Згідно п. 77.1, п. 77.4, п.п. 77.6 - 77.8 ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання є правом та обов'язком податкового органу на якого покладено контроль за правильністю та повнотою сплати податків та обов'язкових зборів. Планова, виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 була призначена Бердянською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області з дотриманням регулюючих норм ПК України, позивачу було вручено наказ та повідомлення про призначення перевірки за допомогою засобів поштового зв'язку. У зв'язку з неможливістю проведення виїзної перевірки у відведений строк, термін проведення такої перевірки був продовжений. Необхідно враховувати, що станом на 16.11.2016 року, коли перевірка повинна була розпочатись, така перевірка не була розпочата, наказ про продовження термінів перевірки було винесено 26.10.2016 року, тобто з додержанням десятиденного терміну. Більше того, нормами ПК України не передбачено дій податкових органів у разі коли була призначена виїзна планова перевірка, однак суб'єкт господарювання, діяльність якого буде предметом перевірки не дає можливості провести таку перевірку. Передбачена планом-графіком податкова перевірка повинна бути проведена, наказ про призначення перевірки повинен бути реалізований, саме з метою цього замість виїзної перевірки була проведена невиїзна.

Податковий орган здійснив всі необхідні заходи для проведення планової виїзної документальної перевірки та у зв'язку з ненаданням первинних документів і не допуском до перевірки, відповідач здійснив перевірку на підставі документів, які були в його розпорядженні. Колегія суддів вважає, що дані обставини не можуть бути підставою для скасування наказів та рішень податкового органу, прийнятих за результатами перевірки.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року, установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Отже, прикінцеві положення вищевказаного Закону України не встановлюють заборону для перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість. Таким чином, обмеження, щодо проведення перевірки відносно ФОП ОСОБА_1 протягом 2015 року не існувало.

Відповідно до п.п. 177.1 - 177.3 ст.177 ПК України (у редакції, чинній на момент оподаткування спірних правовідносин) доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з висновками податкового органу про те, що ФОП ОСОБА_1 включила до складу витрат здійснені витрати операційної діяльності, не пов'язані з провадженням власної господарської діяльності.

Виходячи з аналізу матеріалів справи та вищевказаних норм, ФОП ОСОБА_1 не правомірно включила до витрат операційної діяльності витрати за період 2014 року. З огляду на не вірне відображення витрат та відсутністю їх документального підтвердження, не вірно відображено суму чистого оподаткованого доходу, яка підлягає збільшенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Єдиний внесок нараховується, зокрема, для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Сума, з якої податкова інспекція визначає розмір єдиного внеску як з чистого оподаткованого доходу є сумою прибутку, яка підлягає збільшеною оскільки позивач завищувала витрати. Єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. З огляду на встановлену правомірність донарахування ФОП ОСОБА_1 податку на дохід фізичних осіб, збільшенню підлягає сума єдиного внеску.

Бердянською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області було сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Поверненню підлягає судовий збір суб'єкту владних повноважень тільки у разі коли такий судовий збір пов'язаний із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Таким чином, апелянту, суб'єкту владних повноважень судовий збір не підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року у справі № 808/881/16 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними дії та скасування рішень - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий