Справа № 817/930/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2016 р.Р і в н е817/930/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

відповідача: представник Охман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області
про скасування постанови,
В С Т АН О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про скасування постанови від 14.06.2016 №028968 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийнято оспорювану постанову, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пояснили суду, що 13.05.2016 в ході рейдової перевірки працівниками Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області було складено акт перевірки від 13.05.2016 №085162, у якому зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 транспортного законодавства, а саме: при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень не пред'явлено особі, яка уповноважена здійснювати контроль, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення: дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень. Зазначили, що не погоджуються з висновками акта про порушення позивачем транспортного законодавства, оскільки в ході перевірки працівниками Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області було використане вагове обладнання без сертифікаційного номера, а сам габаритно-ваговий контроль автомобіля марки "DAF", моделі XF95, типу "Сідловий тягач-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, та причіпа марки "ППЦ", моделі 30-01-64229, типу "Н/Причіп-Паливоцистерна-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_2, яким керував позивач, проведено під час руху автомобіля та вантажу, а не в статистичному (нерухомому) стані, та без повторного зважування. Вказали, що довжина ваг не дає змоги розмістити на них такий автомобіль повністю та здійснити точне зважування, адже при русі автомобіля рідинний вантаж (Бітум) рухається спричиняючи різне навантаження на осі, тобто, маса рідинного вантажу не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що видно також з квитанції від 13.05.2016 №17664. Відтак, результати первинного габаритно-вагового контролю не дають можливості з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень без повторного зважування у статистичному (нерухомому) стані автомобіля. Таким чином, 14.06.2016 на підставі даного акта перевірки відповідач виніс постанову №028968, якою незаконно застосував до позивача адміністративного-господарський штраф у розмірі 1700,00грн. Просили позов задовольнити повністю.

Відповідач, Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області, позов не визнав з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема зазначила, що 13.05.2016 інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області було проведено рейдову перевірку транспортних засобів, якими здійснюється перевезення пасажирів та вантажів (в т.ч. автомобілями-таксі) в межах України і міжнародному сполученні за додержанням вимог транспортного законодавства. Так, в ході рейдової перевірки автомобіля марки "DAF", моделі XF95, типу "Сідловий тягач-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, яким керував позивач, встановлено відсутність дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, яке виявлено за результатами габаритно-вагового контролю на пересувному пункті, що підтверджується квитанцію №17664 про результати перевищення вагових обмежень (загальна маса 41т 20кг при допустимих 40т, осьове навантаження на строєну вісь 23т 55кг при допустимих 22т), та про що було складено довідку від 13.05.2016, акт від 13.05.2016 №0002512, а також розрахунок плати за проїзд від 13.05.2016 №4 на суму 72,00 євро. Таким чином, 07.06.2016 на підставі даного акта перевірки прийнято постанову №028968, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III), а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів. Відтак, висновки акта перевірки та оспорювана постанова є правомірними. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, допитавши свідків, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.05.2016 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області, на підставі направлення на перевірку від 10.05.2016 №002311, проведено рейдову перевірку транспортних засобів, якими здійснюється перевезення пасажирів та вантажів (в т.ч. автомобілями-таксі) в межах України і міжнародному сполученні за додержанням вимог транспортного законодавства, зокрема автомобіля марки "DAF", моделі XF95, типу "Сідловий тягач-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 (а.а.с.31, 45).

За наслідками перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.05.2016 №085162, у якому зафіксовано порушення водієм ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт, а саме: при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень не пред'явлено особі, яка уповноважена здійснювати контроль, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення: дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (а.с.35).

У даному акті зафіксовано, що водій з актом ознайомлений та з ним не погоджується, оскільки прилад зважування без сертифікаційного номеру на ньому.

07.06.2016 відповідачем на адресу ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про розгляд справи про порушення чинного законодавства у сфері автомобільного транспорту 14.06.2016 о 10:00год., яке він отримав 11.06.2016 (а.а.с.32-33).

За результатами розгляду справи про порушення чинного законодавства у сфері автомобільного транспорту, на підставі акта перевірки від 13.05.2016 №085162, начальником Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області прийнято постанову від 14.06.2014 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до ОСОБА_1 за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III (надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів) застосовано штраф у сумі 1700,00грн. (а.с.5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюється Законом №2344-III, Порядком здійснення державного контролю у сфері автомобільного транспорту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

В силу вимог п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Частиною 4 статті 6 Закону №2344-III та п.4 Положення №103 встановлено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з п.4 Положення №103, до завдань Укртрансбезпеки належить, зокрема, здійснення відповідно до законодавства державного нагляду (контролю) з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та ведення дорожнього господарства.

Згідно з п.8 Положення №103 та п.3 Порядку №1567, Укртрансбезпеки реалізовує свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Постановою Кабінету Міністрів України 26.06.2015 №592 затверджено, що територіальним органом Укртрансбезпеки в Рівненській області є Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області.

Відповідно до ч.11 ст.6 Закону №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 12 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка, який складається та затверджується наказом Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (п.13 Порядку №1567).

Згідно з п.14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Як зазначено судом вище, оспорюваною постановою від 13.05.2016 №085162 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення дозволу на їх перевезення з перевищенням вагових обмежень.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 48 Закону №2344-III визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Крім того, частина 4 статті 48 Закону №2344-III передбачає, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування встановлений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), дія якого поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до ст.1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Пунктом 3 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з п.18 Порядку №879, за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

При цьому, у разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування (ч.4 п.21 Порядку №879).

Згідно з пп.5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п.31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Так, в ході перевірки, державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області на пересувному пункті проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки "DAF", моделі XF95, типу "Сідловий тягач-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, та причіпа марки "ППЦ", моделі 30-01-64229, типу "Н/Причіп-Паливоцистерна-Е" з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 (а.с.45), за результатами якого оператором надано квитанцію №17664 про результати перевищення вагових обмежень, а саме: загальна маса 41т 20кг при допустимих 40т, осьове навантаження на строєну вісь 23т 55кг при допустимих 22т, про що було складено довідку від 13.05.2016, акт від 13.05.2016 №0002512 та розрахунок плати за проїзд від 13.05.2016 №4 на суму 72,00 євро (а.а.с.34, 36-38).

Як вбачається з товарно-транспортної накладної від 13.05.2016 №Р12 (а.с.44), позивач транспортував Бітум БНД 70/100 масою 24,940т.

Бітум (від лат. bitumen - гірська смола, нафта) - мінеральні комплекси (горючі органічні речовини), які існують в якості земного газу, нафти, озокериту, земної смоли, асфальту, та відповідно до ГОСТ 22245-90, виробляються в'язкі бітуми типів: БНД і БН.

З огляду на кліматичні умови, в Україні бітуми БНД 60/90, БНД 90/130, БНД 50/70, БНД 70/100, БНД 100/140 використовуються в основному для будівництва доріг, які перевозяться в цистернах-термосах.

Тобто позивач перевозив наливний (в'язкий) вантаж, маса якого є сталою (статичною) у різних точках автомобіля у нерухомому стані.

При цьому, в квитанції про результати перевищення вагових обмежень №17664 зафіксовано велику різницю між навантаженнями на вісі тягача та причіпа з лівої та правої сторін.

У судовому засіданні представник відповідача не змогла пояснити методику (особливості) розрахунку вагових обмежень під час зважування транспортних засобів завантажених рідкими вантажами.

Відповідно до Правил перевезення наливних вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 18.04.2003 №299, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.2003 за №558/7879, маса нафти і нафтопродуктів, налитих у цистерни або контейнери-цистерни, визначається одним з методів, визначених Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496 (далі - Інструкція №281/171/578/155).

Інструкція №281/171/578/155 передбачає, що згідно з чинними в Україні правилами стандартизації, вимірювання маси нафтопродуктів здійснюється відповідно до ГОСТ 26976-86 «Нафта і нафтопродукти. Методи вимірювання маси.».

Так, преамбулою ГОСТ 26976-86 визначено, що цей стандарт встановлює методи вимірювання маси (далі - методи) нафти і рідких нафтопродуктів, а також бітумів і пластичних мастил (далі - товарів).

Разом з тим, з 01.04.2010 в Україні введено в дію ДСТУ 7094:2009 «Маса нафти та нафтопродуктів. Загальні вимоги до методик виконання вимірювання.», який уведено на заміну ГОСТ 26976-86 «Нафта і нафтопродукти. Методи вимірювання маси.» із затвердженням в Україні міждержавного стандарту ГОСТ 8.587-2006.

Пунктом 3.6 ГОСТ 8.587-2006 визначено, що виміри маси продукту шляхом його зважування в автомобільних цистернах в процесі їх руху на вагах, використовується прямий метод статичних вимірювань маси продукту.

Інструкцією №281/171/578/155 встановлено, що прямим (ваговим) методом вимірюють масу нафти і нафтопродуктів у тарі та транспортних засобах шляхом зважування на вагах (залізничних та автомобільних цистерн) для статичного зважування середнього класу точності за ГОСТ 29329-92 "Весы для статического взвешивания. Общие технические требования" з кількістю повірочних поділок не менше ніж 3000.

Відповідно до ГОСТ 29329-92, ваги для статичного зважування - ваги, на яких в процесі зважування, зважуваний вантаж не переміщається щодо вантажоприймального пристрою і маса вантажу, що зважується на протязі часу зважування залишається незмінною.

Як вбачається з матеріалів справи, ваги пересувні автомобільні «CHEKLODE FREEWESGH» складаються з двох незалежних платформ довжиною до 5м, кожна з яких призначена для зважування колеса або осі (а.а.с.10, 42), а довжина автомобіля марки "DAF", моделі XF95, типу "Сідловий тягач-Е", та причіпа марки "ППЦ", моделі 30-01-64229, типу "Н/Причіп-Паливоцистерна-Е", становить 22м (а.с.8).

З пояснень позивача зважування проводилося в статичному режимі після в'їзду автоцистерни поколісно на платформи ваг, однак проміжок часу між заїздом автоцистерни на платформи і зважуванням був незначним, бітум в цистерні не встиг відстоятися, «заспокоїтися», в результаті чого відбувалося розгойдування автоцистерни, що спричинило похибку у результатах габаритно-вагового контролю.

Тобто, зважуваний вантаж переміщався щодо вантажоприймального пристрою, а тому маса вантажу на протязі часу зважування змінювалася.

Проаналізувавши вищевикладене, суд погоджується з позицією позивача та вважає, що автоцистерни з наливними вантажами не підлягають зважуванню методом послідовного зважування осей або коліс, оскільки таке зважування призводить до неточного визначення загальної маси транспортного засобу, а тому рідинні вантажі повинні зважуватися лише шляхом повного розміщення автомобіля-цистерни на платформу (ваги).

Враховуючи співвідношення довжини пересувних ваг (а.с.10) та габаритів автомобіля з причіпом (а.с.8), завантаженого вантажем, маса якого не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, суд приходить до висновку, що результати габаритно-вагового контролю такого автомобіля не є точними в розумінні п.18 Порядку №879, оскільки не дають можливості достовірно встановити перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Повторного зважування відповідачем не проводилось.

Відтак, посилання Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області на порушення позивачем вимог транспортного законодавства щодо здійсненні внутрішніх вантажних перевезень без дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень є передчасними, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Таким чином, відповідач, визначив позивачу плату за проїзд великовагового транспортного засобу та застосував до нього адміністративно-господарський штраф не маючи при цьому на підтвердження зазначеної обставини належних та достовірних доказів, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи оспорюване рішення на підставі не точних показників пересувного вагового обладнання, відповідач переклав тягар доказування у суді відсутності порушень норм Закону №2344-III на самого позивача, що суперечить принципу презумпції невинуватості, істотною ознакою якого є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння.

Разом з тим, суд не бере до уваги посилання позивача про відсутність сертифікаційного номера на ваговому обладнані під час габаритно-вагового контролю, як на обставину недійсності такого контролю, оскільки матеріали справи містять сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 21.11.2007 №UA-MI/1-2195-2007, свідоцтво про атестацію від 04.08.2015 №РТ-0060/2015 дійсне до 04.08.2017 з додатком та свідоцтво про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки №1А/373 чинне до 27.07.2016 (а.а.с.39-42).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що Управлінням Укртрансбезпеки у Рівненській області не доведено правомірності прийнятої постанови від 14.06.2016 №028968 про застосування до позивача адміністративно-господарської штрафу в сумі 1700,00грн., а відтак, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені судові витрати.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області від 14.06.2016 №028968.

Присудити на користь позивача Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.