Справа № 823/1258/16
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року справа № 823/1258/16

м. Черкаси
15 год. 45 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

суддів: Коваленка В.І.,Рідзеля О.А.,

при секретарі Баклаженко Н.В.,

за участю:

представника позивача Калініченко Л.І.,

представника відповідача 1 Давиденка К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просить стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 недоплачену внаслідок незаконного відрахування заробітну плату в сумі 10548 грн. 40 коп.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач навчався на факультеті військово-морських сил Одеської національної морської академії, однак у зв`язку із поданням рапорту про відрахування через небажання продовжувати навчання, матроса військової служби ОСОБА_1 було відраховано з академії та зараховано у розпорядження військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби за контрактом. Згідно витягу із наказу факультету військово-морських сил Одеської національної морської академії від 04.12.2014 №72 загальна сума витрат, пов`язаних з його утриманням становить 10548 грн. 40 коп. Позивач зазначив, що згода на відрахування витрат, пов`язаних з його утриманням із заробітної плати не надавалась, однак, на думку позивача, в супереч вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964, ч. 2 ст. 127 Кодексу законів про працю України - вищезгадану суму незаконного без судового рішення відраховано із його заробітної плати військовими частинами А2802 та НОМЕР_1 , тобто поза судовим порядкому, що має наслідком стягнення із Міністерства оборони України на користь позивача незаконне відрахування заробітної плати в сумі 10548 грн. 40 коп.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених вище та додаткових поясненнях по справі.

Представник Міністерства оборони України у судовому засіданні проти позову заперечив, надавши суду письмове заперечення, в якому посилався на те, що згідно витягу із наказу факультету військово-морських сил Одеської національної морської академії від 04.12.2014 №72 загальна сума витрат, пов`язаних з утриманням становить 10548 грн. 40 коп. Оскільки відрахування із заробітної плати позивача в сумі 10548 грн. 40 коп. здійснено на користь Одеської національної морської академії, яка не є структурним підрозділом Міністерства оборони України, а входить до складу Військово-Морських Сил України, тому Міністерство оборони України не є належним відповідачем по справі. Таким чином, на думку відповідача, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Представники інших відповідачів - військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали на адресу Черкаського окружного адміністративного суду заперечення проти позову, в яких зазначили, що відрахування із заробітної плати позивача у сумі 5124 грн. 85 коп. здійснено військовою частиною НОМЕР_2 згідно грошового атестату серії ЗУ №050901 та відрахування у сумі 5423 грн. 55 коп. здійснено військовою частиною НОМЕР_1 згідно грошового атестату серії ЗУ №012456 у відповідності до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, тому в позові необхідно відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача 1, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

13 жовтня 2011 року між гр. ОСОБА_1 і Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_3 укладено контракт про проходження громадянином України військової служби.

Наказом ректора Одеської національної морської академії від 23.08.2014 року №1612, ОСОБА_1 з 27 серпня 2014 року було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання за напрямом підготовки: «Радіотехніка», спеціальність: «Радіоелектричні комплекси та системи озброєння і техніки Військово-Морських Сил», спеціалізація: «Радіотехнічне та гідроакустичне озброєння надводних кораблів і підводних човнів».

Позивачем подано рапорт до факультету військово-морських сил Одеської національної морської академії про небажання навчатись та згідно витягу із наказу факультету військово-морських сил Одеської національної морської академії №72 від 04.12.2014 матроса військової служби за контрактом ОСОБА_1 , курсанта факультету військово-морських сил Одеської національної морської академії з 04.12.2014 виключено із списків особового складу факультетів та всіх видів забезпечення і направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Крім того, вказаним наказом №72 від 04.12.2014 зобов`язано позивача відповідно до п. 5 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у розмірі 6767 грн. 54 коп. та витрати на харчування у розмірі 3780 грн. 86 коп., про що видано грошовий атестат ЗУ №050901.

Військовою частиною НОМЕР_2 щомісячно в період з січня 2015 по вересень 2015 року здійснено утримання від розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 в погашення заборгованості перед державою згідно грошового атестату ЗУ №050901 у розмірі 5124 грн. 85 коп.

В подальшому, після зарахування ОСОБА_1 в списки військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ) позивач мав залишок заборгованості перед державною згідно грошового атестату ЗУ №050901 у сумі 5423 грн. 55 коп., яку відповідно до грошового атестату ЗУ №012456 військової частини НОМЕР_2 в період із січня 2016 року по травень 2016 року було стягнуто із заробітної плати позивача.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 №2232-XII.

Так, відповідно до ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Частиною 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и2 частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 №964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі - Порядок №964).

Так, згідно з пунктом 3 Порядку №964, відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

За приписами пункту 4 Порядку №964, відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до п. 6 Порядку № 964, витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

З матеріалів справи вбачається, що сума витрат пов`язаних з утриманням курсанта факультету військово-морських сил Одеської національної морської академії ОСОБА_1 становить 10548 грн. 40 коп.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що наказ факультету військово-морських сил Одеської національної морської академії №72 від 04.12.2014 щодо відшкодування позивачем витрати, пов`язані з його утриманням - позивачем не оскаржується.

Посилання позивача на те, що відповідачами не дотримано вимоги Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, а саме: за відсутності добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум повинно здійснюватись у судовому порядку не береться судом до уваги, з огляду на наступне.

Так, пунктом 7 Порядку №964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Разом з цим, п. 25 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі Положення №243/95-ВР) визначено, що утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку). Якщо з грошового забезпечення (заробітку) провадяться інші передбачені законом утримання, то загальний розмір усіх утримань не може перевищувати 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку). Порядок і черговість стягнення в цих випадках визначаються відповідно до чинного законодавства. Під місячним грошовим забезпеченням офіцерського (начальницького) складу і військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, слід розуміти посадовий оклад разом з окладом за військове (спеціальне) звання і процентною надбавкою за вислугу років, а військовослужбовців строкової військової служби - посадовий оклад. Місячне грошове забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних визначається відповідно до чинного законодавства України.

Крім того, положенням п. 30 Положення №243/95-ВР встановлено, якщо військовослужбовець вибув на нове місце служби до повного відшкодування заподіяної ним шкоди, то утримання грошової суми за новим місцем служби провадиться на підставі запису у грошовому атестаті.

Як встановлено судом, відрахування із заробітної плати позивача у сумі 5124 грн. 85 коп. здійснено військовою частиною НОМЕР_2 згідно грошового атестату серії ЗУ №050901 та у сумі 5423 грн. 55 коп. здійснено військовою частиною НОМЕР_1 згідно грошового атестату серії ЗУ №012456, що на думку суду відповідає вимогам Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.

Крім того, необґрунтованим є посилання позивача на порушення відповідачами ч. 2 ст. 127 Кодексу законів про працю України, оскільки відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці - це громадяни України, які проходять військову службу у складі Збройних Сил України та інших військових формувань, а військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Стаття 3 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Необхідно зауважити, що військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.

З аналізу вищезазначених норм законодавства України вбачається, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється.

Враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд приходить до висновку відмову в задоволені адміністративного позову.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.В. Каліновська

Судді В.І. Коваленко

О.А. Рідзель

Повний текст рішення виготовлено 14.11.2016.