Справа № 820/2611/16
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р.Справа № 820/2611/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудки О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016р. по справі № 820/2611/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними дій, визнання податкової декларації, визнання акту недійним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар" (надалі - ТОВ "Альдар") звернулося до суду з адміністративним позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (надалі - Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області), в якому, з урахуванням заяви про зміні предмету адміністративного позову, просить: визнати протиправними дії відповідача щодо: розірвання в односторонньому порядку договору № 280120161 від 28.01.2016 р. про визнання електронних документів, укладеного із ТОВ "Альдар"; блокуванні для ТОВ "Альдар" доступу до Єдиного реєстру податкових накладних; відмови від прийняття податкових декларацій ТОВ "Альдар" з податку на додану вартість за березень та квітень 2016 року; складенні акту № 1932/20-30-12-01-09/39376 про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "Альдар" за березень 2016 року; зобов'язати Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно поновити дію Договору №280120161 від 28 січня 2016 року про визнання електронних документів, укладеного із ТОВ "Альдар"; визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року такою, яка подана ТОВ "Альдар" 19 квітня 2016 року; визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року такою, яка подана ТОВ "Альдар" 19 травня 2016 року; зобов'язати Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, виписані та направлені на реєстрацію ТОВ "Альдар" на підставі Договору №280120161 про визнання електронних документів від 28 січня 2016 року, датою їхнього направлення на реєстрацію; визнати недійсним акт від 30.05.2016 року № 1932/20-30-12-01-09/39376219 про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ "Альдар" за березень 2016 року, складений Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області; зобов'язати Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно провести відповідні коригування у особовій картці ТОВ "Альдар" у зв'язку із надходженням податкових декларацій з податку на додану вартість за березень та квітень 2016 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 р. адміністративний позов ТОВ "Альдар" до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, визнання податкової декларації, визнання акту недійним та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду в частині зобов'язання Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, виписані та направлені на реєстрацію ТОВ "Альдар" на підставі договору про визнання електронних документів від 28 січня 2016 року №280120161.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 р. позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 28.01.2016 р. № 280120161, укладеного з ТОВ "Альдар"; зобов'язано відповідача поновити дію договору про визнання електронних документів від 28.01.2016 р. № 280120161, укладеного з ТОВ "Альдар"; визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у прийнятті податкових декларацій ТОВ "Альдар" з податку на додану вартість за березень та квітень 2016 року; визнано податкову декларацію ТОВ "Альдар", з податку на додану вартість за березень 2016 року з додатками поданою датою її фактичного отримання 19.04.2016 р.; визнано податкову декларацію ТОВ "Альдар", з податку на додану вартість за квітень 2016 року з додатками поданою датою її фактичного отримання 19.05.2016 р. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 р. та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ "Альдар" зареєстровано як юридична особа, перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області (а.с. 12-14), є платником податку на додану вартість (а.с.11).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження ТОВ "Альдар" м. Харків, пр. Науки, 40 (а.с.12-14).

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "Альдар" та ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області (правонаступником якої є Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області), укладено договір про визнання електронних документів від 28.01.2016 р. № 280120161. Згідно п.1 зазначеного договору про визнання електронних документів, предметом договору є визнання податкових документів, податних платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Також п.п. 4 п. 6 зазначеного договору визначено, що орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації (а.с.18-20). Зазначений договір було прийнято податковим органом, що підтверджується квитанцією № 2 від 29.01.2016 р. (а.с.21).

Судовим розглядом встановлено, що позивачем на підставі зазначеного договору про визнання електронних документів направлено податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року.

Проте, зазначена декларація не була прийнята податковим органом з посиланням на те, що можливо розірвано договір про визнання електронної документації, що підтверджується квитанцією № 2 від 19.04.2014 р. (а.с.29).

Також судовим розглядом встановлено, що позивачем до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за квітень 2016 року направлено поштою (а.с.99). Проте, як вбачається з листа Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 23.05.2016 р. № 6252/10/20-30-08-02-24 (а.с. 104-105), контролюючим органом вказана звітність не визнано як податкову декларацію, оскільки вона заповнено з порушенням п. 48.3, п.48.7 ст. 48 ПК України.

Судом встановлено, що позивач намагався укласти новий договір про визнання електронних документів від 01.04.2016 р. № 010420161 (а.с.22-24) направивши шляхом телекомунікаційного зв'язку вказаний договір. Проте, контролюючим органом не прийнято новий договір з посиланням на те, що діє договір про визнання електронних документів від 28.01.2016 р. № 280120161, що підтверджується квитанцією № 1 від 01.04.2016 р. (а.с.25).

Не погодившись з вищевикладеними діями відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є лише частково обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 р. № 233 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.04.2008 р. за № 320/15011 (далі - Інструкція), дія якої поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до п. 1 Інструкції, для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до п. 2 Інструкції, для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Пунктом 7 Інструкції передбачено, що підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

Пунктами 7.3, 7.4, 7.5 Інструкції встановлено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно п.7.6 Інструкції, якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

За приписами ст. ст 15, 16 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 ПК України).

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Згідно п. 48.1, п.48.3, п.48.4 ст. 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОПТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п. 49.3 ст. 49 ПК України).

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію датою її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.8, п.49.9 ст. 49 ПК України).

Пунктом 49.10 статті 49 ПК України визнасено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларації з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висування будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (пп.49.11 ст.49 Податкового кодексу України).

Аналіз вищезазначених норм права вказує, що підставою для відмови контролюючого органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом доходів та зборів.

Повідомлення є юридичною формою рішення, про можливість оскарження якого зазначено в п.п. 49.12.2 п. 49.12 ст. 49 ПК України.

Контролюючий орган не прийняв повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, та не прийняв документ засобами електронного зв'язку з не передбачених законом підстав, що, на думку суду, є порушенням вимог ст.49 ПК України.

Як встановлено з досліджених у судовому засіданні податкових декларацій з податку на додану вартість за березень 2016 року та квітень 2016 року ТОВ "Альдар", вказана податкова звітність складена з дотриманням приписів ст. 48 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при вчиненні дій щодо неприйняття податкових декларацій ТОВ "Альдар" з податку на додану вартість за звітний податковий період березень - квітень 2016 року та додатки до них, відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, через що позовні вимоги про визнання дій протиправними Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо відмови у прийнятті податкових декларацій ТОВ "Альдар" з податку на додану вартість за березень та квітень 2016 року підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 49.13 ст. 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що необхідним заходом для належного захисту прав платника податків є зазначення дати, з якої податкова декларація вважається прийнятою та отриманою органом державної податкової служби.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові декларації з ПДВ за звітний податковий період березень - квітень 2016 року з додатками до них фактично подані позивачем та отримані податковим органом 19.04.2016 р. та 19.05.2016 р., відповідно.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо: розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 28.01.2016 р. № 280120161, укладеного з ТОВ "Альдар"; про зобов'язання Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно поновити дію договору про визнання електронних документів від 28.01.2016 р. № 280120161, укладеного з ТОВ "Альдар", колегія суддів зазначає наступне.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що на момент спірних правовідносин позивачем не змінено місцезнаходження, а саме статус відомостей про юридичну особу підтверджено.

Згідно п. 6.4 зазначеного договору про визнання елеронних документів визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами.

З моменту укладання договору усі попередні домовленості та укладені правочини між платником податків та органом ДПС з питань електронного обміну інформацією втрачають чинність.

Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДФС нові посилені сертифікати ЕЦП, договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Орган ДФС має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

У разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Судовим розглядом встановлено, що умови вказаного договору відповідають умовам Типового договору про визнання електронних документів, що є додатком № 1 до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Отже, договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач своєї згоди на розірвання договору не надавав, відповідне судове рішення не приймалось. Договір розірвано відповідачем в односторонньому порядку.

При цьому суд зазначає, що умовами договору визначено, що контролюючий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку у двох випадках: ненадання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; зміна позивачем місця реєстрації.

Відповідно до абз. 2 п.201.1 ст. 201 ПК України, у податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, до яких, зокрема, відноситься: ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Відповідно до п. 12.2 розд. ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 р. № 1588, при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватися перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

У разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акту перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акту довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акту.

Акт перевірки місцезнаходження платника податків або довідка про неможливість вручення документа платнику податків не складається працівниками контролюючих органів, якщо до Єдиного державного реєстру внесено запис про відсутність платника податків за місцезнаходженням. (п. 12.3 розд. ХІІ Порядку).

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою. (п. 12.4 розд. ХІІ Порядку).

Згідно з абзацом першим п. 12.5 розд. ХІІ Порядку, якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону. Повідомлення за формою № 18-ОПП надсилається державному реєстратору поштовим відправленням або в електронному вигляді у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та Центрального контролюючого органу.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем не надано жодного доказу щодо ненадання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або відсутності позивача за місцезнаходженням, що слугувало б підставою для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 1 ст. 16, ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості, тобто, єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР), а відповідно витягу з ЄДР, на дату розірвання договору відомості про юридичну особу - позивача є підтвердженими.

Крім того, в матеріалах справи наявний договір оренди нежитлового приміщення від 03.09.2014 р. № 95-Арк, акт прийому - передачі до нього, а також протокол на погодження розміру орендної плати (а.с.141-145), з яких вбачається, що позивач орендує нежитлові приміщення, за адресою: м. Харків, пр. Науки, 40.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, укладеного з позивачем 28.01.2016 №280120161, у зв'язку з чим при розірванні договору про визнання електронних документів відповідач діяв не на підставі, не у межах наділених законодавцем повноважень та не у спосіб, встановлений чинним законодавством України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у відповідь на звернення позивача щодо протиправність дій осіб Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області листом УВБ ГУ ДФС у Харківській області від 10.05.2016 р. № 2756/10/20-40-08/-16 зазначено, що за результатами перевірки інформація знайшла своє підтвердження та на адресу Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області направлено подання про негайне усунення виявлених порушень та притягнення винних осіб до відповідальності (а.с.146).

Проте, як встановлено судовим розглядом, будь - яких дій з боку податкового органу щодо усунення виявлених порушення щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 28.01.2016 р. № 280120161, з ТОВ "Альдар" не здійснено.

Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання дій протиправними Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 28.01.2016 р. № 280120161, укладеного з ТОВ "Альдар" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що судом визнано протиправність дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, щодо розірвання в односторонньому порядку договору №280120161 від 28.01.2016 про визнання електронних документів, укладеного з ТОВ "Альдар", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, для повного захисту прав позивача необхідно задовольнити позовні вимоги про зобов'язання Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно поновити дію договору № 280120161 від 28.01.2016 р. про визнання електронних документів, укладеного з ТОВ "Альдар".

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо складення акту № 1932/20-30-12-01-09/39376 про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "Альдар" за березень 2016 року; про визнання недійсним акту від 30.05.2016 р. № 1932/20-30-12-01-09/39376219 про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ "Альдар" за березень 2016 року, складений Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що податковим органом проведено камеральну електронну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ Альдар" за березень 2016 року. За результатами камеральної перевірки складено акт від 30.05.2016 № 1932/20-30-12-01-09/3937621 (а.с.212-213), в якому встановлено порушення термінів подання декларації з ПДВ за березень 2016 року.

За висновками вказаного акту камеральної перевірки винесено податкове повідомлення - рішення, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції, у зв'язку з не визнання дійсною податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року.

Згідно п. 86.4 ст. 86 ПК України, акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів). Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акту (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його законних представників від підписання акту перевірки не звільняє такого платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

Колегія суддів зазначає, що акт перевірки складений відповідачем не містить владних управлінських приписів щодо позивача, а лише містить інформацію про виявлені під час перевірки порушення.

Висновки зазначені в цьому акті перевірки не породжують та не змінюють права та обов'язки позивача, а тому вимоги про визнання таких висновків неправомірними не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії контролюючого органу щодо включення до акта перевірки висновків не можуть бути предметом розгляду в суді, оскільки акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ч. 2 ст. 17 КАС України, оскільки не породжує ніяких правових наслідків для позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо складання акту № 1932/20-30-12-01-09/39376 про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "Альдар" за березень 2016 року; про визнання недійсним акт від 30.05.2016 р. № 1932/20-30-12-01-09/39376219 про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ "Альдар" за березень 2016 року, складений Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправними Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, які виразилися у блокуванні для ТОВ "Альдар" доступу до Єдиного реєстру податкових накладних; складенні акту № 1932/20-30-12-01-09/39376 про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "Альдар" за березень 2016 року; про визнання недійсним акту від 30.05.2016 р. № 1932/20-30-12-01-09/39376219 про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ "Альдар" за березень 2016 року, складений Центральною об'єднаною Державною податковою інспекцією м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області; про зобов'язання Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно провести відповідні коригування у особовій картці ТОВ "Альдар" у зв'язку із надходженням податкових декларацій з податку на додану вартість за березень та квітень 2016 року.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підлягають задоволенню позовні вимоги: про визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірванні в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 28.01.2016р. № 280120161, укладеного з ТОВ "Альдар"; про зобов'язання Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області поновити дію договору про визнання електронних документів від 28.01.2016 р. № 280120161, укладеного з ТОВ "Альдар"; про визнання дій протиправними Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо відмови у прийнятті податкових декларацій ТОВ "Альдар" з податку на додану вартість за березень та квітень 2016 року; про визнання податкової декларації ТОВ "Альдар", з податку на додану вартість за березень 2016 року з додатками поданою датою її фактичного отримання 19.04.2016 р.; про визнання податкової декларації ТОВ "Альдар", з податку на додану вартість за квітень 2016 року з додатками поданою датою її фактичного отримання 19.05.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016р. по справі № 820/2611/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 14.11.2016 р.