Справа № 802/1271/16-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1271/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

08 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

секретар судового засідання: Коваль К.В.,

за участі:

представника позивача: Саушкіна В.В.

представників відповідача: Тіміної Р.Л., Широкого С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу незалежної християнської газети "УЗНІК" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом незалежної християнської газети "УЗНІК" до Вінницької установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби у Вінницькій області (№1) про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Незалежна християнська газета "УЗНІК" звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Вінницької установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби у Вінницькій області (№1) про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представники відповідача заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, незалежна християнська газета "Узник" є засобом масової інформації, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію засобу масової інформації Серія КВ №20170-9970 ПР від 15.08.2013 року (а.с. 25).

Рішенням засновника незалежної християнської газети "УЗНІК" від 15.08.2013 року ОСОБА_5 призначено редактором цієї газети.

ОСОБА_5 за вироком суду відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі у Вінницькій УВП №1 (а.с. 26).

06.06.2016 року редакція незалежної християнської газети "УЗНІК" звернулась до відповідача із заявою про сприяння у здійсненні діяльності редактора вказаної газети, шляхом надання необхідних технічних засобів та забезпечення належних умов для здійснення його трудової діяльності.

Листом №8/5007 від 10.06.2016 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви, з огляду на неможливість забезпечення вказаних у заяві умов, оскільки вони суперечать вимогам закону та правилам внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (а.с. 22-24).

Не погоджуючись із даною відмовою, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень, а вказана відмова не порушує права ОСОБА_5 та інтересів незалежної християнської газети "УЗНІК".

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно ст. 43 Основного закону кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст.7 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров'я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Адміністрація зобов'язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Згідно п. 1 Розділу XXI "Правил внутрішнього розпорядку установ виконань покарань" затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року №2186/5 (далі - Правила ), засуджені до позбавлення волі залучаються до суспільно корисної праці в порядку, установленому статтею 118 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Пунктом 1 Розділу ХХХІІІ Правил визначено, що особи, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають обов'язки і користуються правами людини та громадянина, за винятком обмежень, визначених законодавством для цієї категорії засуджених, а також установлених вироком суду. На засуджених до довічного позбавлення волі у повному обсязі поширюються основні права й обов'язки засуджених до позбавлення волі, що визначені Кримінально-виконавчим кодексом України, а також цими Правилами.

Частинами 5, 7 ст. 110 КВК України передбачено, що засудженим надається право на телефонні розмови без обмеження їх кількості під контролем адміністрації. Телефонні розмови оплачуються з особистих коштів засуджених.

Порядок надання телефонних розмов визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Пунктом 2, 3 Розділу XIV Правил передбачено, що адміністрація установи виконання покарань забезпечує надання засудженим телефонних розмов без обмеження їх кількості у визначений розпорядком дня час. З метою реалізації права на телефонні розмови усіх засуджених, які відбувають покарання в установі, тривалість розмови одного засудженого не повинна перевищувати 15 хвилин.

Для проведення телефонних розмов у визначеному адміністрацією установи виконання покарань місці встановлюються таксофони та забезпечується наявність засобів рухомого (мобільного) зв'язку, які знаходяться на обліку установи.

Телефонні розмови проводяться за рахунок засудженого і під контролем представника адміністрації протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну.

Телефонні розмови надаються засудженому за його письмовою заявою, в якій зазначаються місцезнаходження, телефонний номер абонента та тривалість розмови.

Факт телефонної розмови засудженого реєструється у журналі обліку телефонних розмов засуджених.

Для забезпечення права засуджених, які тримаються у дільницях ресоціалізації виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівнів безпеки, користуватися глобальною мережею Інтернет обладнуються в окремих приміщеннях цих виправних колоній комп'ютерні класи (місця), які розташовуються поза межами локальних дільниць відділень соціально-психологічної служби.

Для засуджених, які тримаються у дільницях посиленого контролю виправних колоній, ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки, комп'ютерні класи (місця) обладнуються безпосередньо на території цих дільниць та секторів.

У комп'ютерних класах (місцях) в обов'язковому порядку блокується доступ до послуг електронної пошти, соціальних мереж, а також сайтів, що пропагують жорстокість, насильство, еротичного або порнографічного змісту.

Користуватися глобальною мережею Інтернет засуджені можуть у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну. Оплата послуг за користування глобальною мережею Інтернет здійснюється засудженими з особистих коштів.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ засудженим забороняється: придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 6), зокрема:

- радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скетч-картки поповнення рахунку мобільного зв'язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади (засудженим, які тримаються у виправних центрах, дозволяється зберігати та користуватися мобільними телефонами у порядку, встановленому пунктом 2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань);

- комп'ютерна техніка (за винятком комп'ютерної техніки, що встановлена у комп'ютерних класах. Засудженим, які відбувають покарання у виправних центрах, виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання та дільницях соціальної реабілітації, дозволяється мати при собі портативні персональні комп'ютери та аксесуари до них), ігрові консолі та приставки.

Отже, особам, які засуджені до покарання у вигляді довічного позбавлення, заборонено придбавати, зберігати та використовувати особисті мобільні пристрої та портативну комп'ютерну техніку. Крім того, засуджені до довічного позбавлення волі мають право працювати у місцях і на роботах визначених адміністрацією колонії, користуватися мобільним зв'язком, глобальною мережею Інтернет та комп'ютерною технікою у спеціально обладнаних класах під наглядом працівників адміністрації колонії.

Судом встановлено, що для реалізації права засуджених на працю у Вінницькій УВП №1 відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 22.03.2012 року № 442/5 "Про затвердження Положення про майстерню установи виконання покарань слідчого ізолятора" створено майстерню. Діяльність вказаної майстерні передбачає виробництво продукції, виконання робіт, надання послуг та ведення інших видів діяльності, не заборонених законодавством України.

Також слід звернути увагу, що сектор максимального рівня безпеки для осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, забезпечений двома стаціонарними таксофонами "Укртелеком" та мобільними телефонами. Для користування вказаними засудженими глобальною мережею Інтернет в установі виділено спеціальне приміщення, яке обладнане персональним комп'ютером, на якому налаштовано відповідне програмне забезпечення та встановлено обмеження доступу до заборонених сайтів.

Отже, як вірно зазначає суд першої інстанції, сектор максимального рівня безпеки у Вінницькій УВП № 1 обладнаний мобільним зв'язком, комп'ютерною технікою та глобальною мережею Інтернет у відповідності до вимог кримінально-виконавчого законодавства України та з урахуванням встановлених обмежень для засуджених до довічного позбавлення волі, а тому права ОСОБА_5 Вінницькою УВП № 1 не порушені, оскільки він забезпечений можливістю користуватися мобільним зв'язком, комп'ютерною технікою та доступом до мережі Інтернет.

Водночас, ОСОБА_5 як особа, засуджена до довічного позбавлення волі, не має права на забезпечення особистою портативною технікою та доступом до мережі Інтернет.

Тому, відмова відповідача у наданні ОСОБА_5 дозволу користуватися особистими засобами мобільного зв'язку та глобальною мережею Інтернет жодним чином не порушує інтереси газети "Узник" та не перешкоджає її діяльності, адже установи виконання покарань безпосередньо і виключно здійснюють виконання конкретних видів кримінальних покарань з дотриманням вимог, встановлених кримінально-виконавчим законодавством України. При цьому, вказаними нормами не передбачено обов'язку установ виконання покарань, зокрема Вінницької УВП № 1 забезпечувати діяльність засобів масової інформації.

Крім того, на даний час у Вінницькій УВП № 1 не передбачено такого виду суспільно-корисної праці, як редактор друкованого засобу масової інформації.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу незалежної християнської газети "УЗНІК" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 15 листопада 2016 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.