Справа № 357/7589/16-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/7589/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Л.М. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Поляковій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа - ОСОБА_2, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А:

Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 13.06.2016 про відкриття виконавчого провадження № 51398603 по виконанню виконавчого листа у справі № 357/3075/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління ПФУ у м. Білій Церкві.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02.04.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винесено постанову по справі №357/3075/15-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України у м. Білій Церкві Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок доплати до пенсії, згідно якої позов задоволено. Визнано дії УПФУ у м. Білій Церкві Київської області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_2 доплати до пенсії, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними. Зобов'язано УПФУ у м. Білій Церкві Київської області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 доплату до пенсії, відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.07.2014 по 16.08.2014, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 апеляційну скаргу УПФУ в м. Білій Церкві Київської області задоволено частково, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2015 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до УПФУ у м. Білій Церкві Київської області про перерахунок і виплату доплати до пенсії з 03.08.2014 по 15.08.2014 скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2015 залишено без змін.

19.05.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_2 видано виконавчий лист по даній справі, в якому зазначено строк пред'явлення його до виконання - до 02.06.2016.

13.06.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Черток Олександром Федоровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51398603 щодо примусового виконання виконавчого листа № 357/3075/15-а про зобов'язання УПФУ в м. Білій Церкві Київської області перерахувати та виплатити доплату до пенсії відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням проведених виплат з наданням семиденного строку на добровільне виконання.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий документ було пред'явлено до виконання з пропуском встановленого законом строку, а тому у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний був винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, позовні вимоги УПФУ в м. Білій Церкві Київської області обґрунтовано тим, що зазначений вище виконавчий лист входить до переліку рішень, виконання яких гарантується державою і відбувається у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», внаслідок чого, спірна постанова про відкриття виконавчого провадження є протиправною.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Із 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Так, згідно з частиною другою вказаної статті відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»;

10) рішення (постанови) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

11) рішення Національного банку України про застосування до банку, філії іноземного банку заходу впливу у вигляді накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що з копії постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що виконавчий лист було пред'явлено до виконання 10.06.2016, разом з тим строк пред'явлення до виконання виконавчого листа - до 19.05.2016.

Тобто, відповідно до висновків суду першої інстанції, виконавчий документ було пред'явлено до виконання з пропуском встановленого законом строку, а тому у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний був винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з самого тексту виконавчого листа, наявного в матеріалах справи, строк пред'явлення його до виконання встановлено до 02.06.2016, а не до 19.05.2016, як про це зазначено судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Так, на думку суду першої інстанції, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 набрала законної сили в день її прийняття, а тому строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, який становить один рік з дня вступу постанови в законну силу, встановлюється до 19.05.2016 року.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2015 набрала законної сили 02.06.2015, про що міститься позначка в самому судовому рішенні.

З огляду на викладене, в даному випадку виконавчий лист може бути пред'явлено до виконання до 02.06.2016.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист та заяву про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було направлено поштою 27.05.2016, що підтверджується фіскальним чеком та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, доданими до апеляційної скарги.

Таким чином, виконавчий лист було пред'явлено до виконання в строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевказані норми закону та встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята державним виконавцем в межах, в строки та спосіб визначений законом, отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» як на підставу незаконності спірної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, на думку колегії суддів, не заслуговують уваги, оскільки цей закон визначає лише гарантії держави щодо виконання судових рішень, а умови, порядок та строки виконання судових рішень, які не виконані у добровільному порядку, визначає саме Закон України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що оскаржуване судове рішення постановлено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі, колегія суддів вбачає наявність підстав для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2016 року скасувати, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.