Справа № 751/10081/16-а
Суддя: Мороз К. В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/751/409/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року о 08 годині 15 хвилин в м.Чернігові суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Мороз К. В. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративною позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради про визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у меншому розмірі, ніж передбачено ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат в сумі 4730,00 грн.; стягнення з відповідача 4730 грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями щодо недоплати як учаснику бойових дій грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій і відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на одноразову грошову допомогу, яка виплачується щорічно до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. В 2016 році вона становить 5 650 грн. Відповідач перерахунок відмовився проводити, проінформувавши позивача про те, що такий провести не можливо, посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти, відповідно до яких йому нараховано та виплачено разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 920 грн., тобто в меншому розмірі, чим встановлено Законом.

Відповідач, у встановлений десятиденний строк з дня отримання ухвали, надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких просить в задоволенні позову відмовити повністю (а.с.22).

Суддя за результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії ЮА № 041993, виданим 21.10.2015 року та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни (а.с.10).

Правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій, який визначає порядок створення належних умов для їх життєзабезпечення та сприяє формуванню в суспільстві шановливого ставлення до них визначається Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно чинної редакції статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону № 367-ХІV від 25.12.1998 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Положення вказаних статей були змінені згідно з пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 25.12.2007 року, відповідно до змісту яких, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Зі змісту пункту 2 розділу ІІІ вказаного вище Закону від 25.12.2007 року Розділ ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" діяв до 31.12.2008 року.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", в тому числі, щодо внесення змін до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", визнано неконституційними.

Таким чином, діючою та чинною є редакція статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до змісту якої, щорічна разова грошова допомога до 5 травня повинна виплачуватись учасникам бойових дій - у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Поряд з тим, згідно п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Так, в силу вимог п.1 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання).

Вищезазначеною постановою визначено розмір грошової допомоги, який для учасника бойових дій становить 920 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, щорічна разова грошова допомога до 5-го травня за 2016 рік позивачу була виплачена у розмірі 920 грн. (а.с.11).

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За правилами статті 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно з пунктом 8 статті 7 Бюджетного Кодексу бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно до частини першої статті 23 БК, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «ОСОБА_2 проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст.1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач, як орган виконавчої влади, діяв в межах своїх повноважень, оскільки щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 920 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Таким чином, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

На підставі наведеного та керуючись: ст. ст. 19, 22, 46, 150 Конституції України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік", Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 р. «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань», ст.ст. 6, 7-14, 69-72, 99, 158-163, 183-2, 185 КАС України, суд

Постановив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у місті Чернігові ради про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: К. В. Мороз