Справа № 826/7193/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

10 листопада 2016 року № 826/7193/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Доміан»
до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві
провизнання протиправними та скасування постанов від 24.03.2016 та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Доміан» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви):

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Мироненко Наталії Михайлівни про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан» виконавчого збору у сумі 2480,40 грн. від 24.03.2016;

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Мироненко Наталії Михайлівни про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан» витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 150,00 грн. від 24.03.2016;

- стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан» з відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 27 434,40 грн. завданих збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про зупинення виконавчого провадження ВП№50411777, з огляду на оскарження у судовому порядку постанови інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 30.12.2015 №З-3012/11-10/10-33/3012/09/02, яка є виконавчим документом у вказаному виконавчому проваджені, проте відділом не зупинено відповідне виконавче провадження в порушення приписів пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, позивачем наголошено, що у зв'язку з несвоєчасним направленням державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, товариство з обмеженою відповідальністю «Доміан» було позбавлено можливості реалізації прав, що надані боржнику приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову не надав, з огляду на що розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, від представника відповідача через канцелярію суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Мироненко Н.М. за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання постанови №З-3012/11-10/10-33/3012/09/02, виданої 30.12.2015 інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, про стягнення штрафу з товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан» на користь інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві в сумі 24 804,00 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2016 (ВП №50411777), якою, зокрема, встановлено семиденний строк для самостійного виконання боржником рішення.

У межах вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Мироненко Н.М. винесено такі постанови:

про стягнення виконавчого збору від 24.03.2016, якою стягнуто з боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан» - виконавчий збір у розмірі 2480,40 грн.;

про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, від 24.03.2016, якою стягнуто з боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан» - витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 150,00 грн.;

про арешт коштів боржника від 25.03.2016, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку р/р №5, №9519 в АБ «Укргазбанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику - товариству з обмеженою відповідальністю «Доміан» - у межах суми 27 434,40 грн.

На підставі викладеного відділом сформовано платіжну вимогу від 05.04.2016 №1/2 на суму 27 434,40 грн., згідно з якою на рахунок відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві підлягають перерахуванню вказані кошти із зазначенням у призначені платежу стягнення коштів з товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан» на підставі постанови інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 30.12.2015 №З-3012/11-10/10-33/3012/09/02.

У той же час, товариство з обмеженою відповідальністю «Доміан» звернулось до державного виконавця із заявами від 07.04.2016 за вих. №7-04/1 та від 22.04.2016 за вих. №22-04/5, в якому просило на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» зупинити виконавче провадження №50411777, з огляду на оскарження у судовому порядку постанови інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 30.12.2015 №З-3012/11-10/10-33/3012/09/02.

З огляду на неотримання відповіді на вказані заяви та не зупинення виконавчого провадження, а також вважаючи постанови про стягнення виконавчого збору від 24.03.2016 та про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, від 24.03.2016 такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

При цьому, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обставини, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, якими визначено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: 1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво; 2) визнання стягувача або боржника недієздатним; 3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях; 4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; 5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення; 6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право; 7) зупинення судом реалізації арештованого майна; 8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах; 9) запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника; 10) сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди) коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати; 11) пункт 11 частини першої статті 37 виключено; 12) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону; 13) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення; 14) наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення; 15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»; 16) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство; 17) прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації; 18) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог товариством з обмеженою відповідальністю «Доміан» зазначено, що виконавче провадження №50411777, згідно з пунктом 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», підлягає обов'язковому зупиненню, з огляду на оскарження у судовому порядку постанови інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 30.12.2015 №З-3012/11-10/10-33/3012/09/02, яка є предметом примусового виконання у досліджуваному виконавчому провадженні.

Водночас, суд визнає вказані твердження позивача необґрунтованими, з огляду на таке.

Приписами пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Як було зазначено вище, предметом примусового виконання у досліджуваному виконавчому провадженні є постанова інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 30.12.2015 №З-3012/11-10/10-33/3012/09/02, яка винесена на підставі виявлення факту вчинення товариством з обмеженою відповідальністю «Доміан» правопорушення, передбаченого пунктом 6 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

У свою чергу, Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис) (пункт 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю).

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф (пункт 22 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю).

У той же час, у силу статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Суб'єкти містобудування, які виконують будівельні роботи, несуть відповідальність у вигляді штрафу за ведення виконавчої документації з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат (пункт 6 частини третьої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»).

Таким чином, відповідальність, яка застосована до товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан», згідно з постановою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 30.12.2015 №З-3012/11-10/10-33/3012/09/02, не є за своєю правовою природою адміністративним правопорушенням (проступком), оскільки міра відповідальності за виявлене правопорушення передбачена не Кодексом України про адміністративні правопорушення, а Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а тому оскарження вказаної постанови не є підставою для зупинення виконавчого провадження, у відповідності до пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Інших доказів на підтвердження наявності обов'язкових підстав для зупинення виконавчого провадження №50411777, згідно з переліком, наведеним у частині першій статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», позивачем суду не надано, а з матеріалів справи не вбачається.

Також, суд звертає увагу на таке.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (частина перша статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами частин четвертої та п'ятої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, з урахуванням строку для добровільного виконання боржником рішення, встановленого частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем правомірно розпочато примусове виконання відповідного рішення з винесенням оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору від 24.03.2016 та про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, від 24.03.2016.

При цьому, у силу частини п'ятої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Так, за твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2016 (ВП №50411777) надійшла на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан» 04.04.2016, що, як наголошено останнім, позбавило його можливості реалізації прав, що надані боржнику приписами Закону України «Про виконавче провадження».

За наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам (частина перша статті 35 Закону України «Про виконавче провадження»).

Водночас, у відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, не вбачається факту звернення позивача із заявою про відкладення виконавчих дій у зв'язку з несвоєчасним отриманням позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2016 (ВП №50411777).

При цьому, суд звертає увагу, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові (частина п'ята статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

У той же час, станом на момент розгляду судом даної адміністративної справи адміністративна справа (№826/2954/16), в якій предметом оскарження є постанова інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 30.12.2015 №З-3012/11-10/10-33/3012/09/02 триває, рішення по суті, яке набрало законної сили, не винесено, що підтверджується відомостями з КП «Діловодство спеціалізованого суду», відтак, твердження про передчасне стягнення з позивача (боржника у виконавчому провадженні) виконавчого збору та витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а тому підстави для визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 24.03.2016 та про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, від 24.03.2016, а також для стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Доміан» з відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 27 434,40 грн. завданих збитків наразі відсутні.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення останніх.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.