Справа № 807/1248/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2016 р. м. Київ К/800/52316/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Закарпатської митниці Державної фіскальної служби

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року

у справі № 807/1248/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Родос-Пром»

до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби

про скасування рішення, визнання незаконною картки відмови у митному оформленні та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Родос-Пром» (далі - ТОВ «Родос-Пром») звернулось до суду з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі - Митниця), в якому просило скасувати рішення про коригування митної вартості від 19 червня 2015 року №305090003/2015/000006/1, картку відмови у митному оформленні № 305090003/2015/00037 та зобов'язати Митницю здійснити митне оформлення товару згідно з рахунком - фактурою (інвойсом) від 09 червня 2015 року № 050-2015, який ТОВ «Родос-Пром» до митного оформлення 11 червня 2015 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року, позов задоволено. Скасовано рішення про коригування митної вартості від 19 червня 2015 року №305090003/2015/000006/1, картку відмови у митному оформленні № 305090003/2015/00037. Зобов'язано митницю здійснити митне оформлення товару згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) від 09 червня 2015 року № 050-2015, який ТОВ «Родос-Пром» до митного оформлення 11 червня 2015 року.

У касаційній скарзі Митниця, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення цих судів скасувати, прийняти нове - про відмову у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що наявні у справі докази дозволяють ідентифікувати партію товару, відправлену виробником спірного товару італійською фірмою Zilmet на адресу ТОВ «ТРІО ЛТД» згідно з інвойсом від 05 червня 2015 року № та експортною декларацією від 06 червня 2015 року № MRN 15ITQXJ010025688E3, з товаром, який був поданий до митного оформлення позивачем згідно з рахунком - фактурою (інвойсом) від 09 червня 2015 року № 050-2015 за ціною, значно нижчою, ніж зазначено в інвойсі виробника від 05 червня 2015 року № . Водночас, у спірному рішенні чітко зазначено джерело інформації, використане відповідачем під час коригування митної вартості товару.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги відповідно до ст. 220 КАС України.

Судами встановлено, що 19 березня 2015 року між компанією «Auto Export East LTD» Великобританія (продавець) з однієї сторони та ТОВ «Родос-Пром» Україна (покупець) з іншої сторони, укладено Контракт № 19/03/2015. На виконання умов Контракту (купівля - продаж) на адресу позивача надійшов обумовлений товар (бачки горизонтальні).

11 червня 2015 року позивач подав на митний пост «Мукачеве» всі необхідні документи для митного оформлення отриманого товару. Митна вартість товару визначалась позивачем за основним (1-м) методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), тобто за рівнем митної вартості 1,80 дол. США/кг.

У зв'язку з тим, що митна вартість, заявлена декларантом, суттєво відрізнялася від наявної інформації щодо товарів подібного виду в ЄАІС Держмитслужби у посадових осіб виникли сумніви у заявленій позивачем митній вартості. Мотивуючи тим, що митним органом отримано від виробника товарів, італійської компанії «Zelmet» S.p.a. - рахунок-фактуру та СМR від 05 червня 2015 року щодо здійснення експорту в Україну того ж самого товару, який отримав і позивач. Вартість згідно з отриманою інформацією аналогічного товару складала 2,97 дол. США/кг.

Митним органом винесено оскаржуване рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 19 червня 2015 року №305090003/2015/000006/1, відповідно до якого визначено митну вартість товару №1 - 13,9451 дол. США за шт., 3,0431 дол. США за кг.; товару №2 - 59,7964 дол. США за шт., 3,0431 дол. США за кг; товару №3 - 343,6339 дол. США за шт., 3,0431 дол. США за кг.

У зв'язку з коригуванням митної вартості товарів відповідач видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №305090003/2015/00037.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості та картку відмови протиправними, ТОВ «Родос-Пром» звернулось до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що при здійсненні митного оформлення товару відповідачем не враховано умови поставки, місце поставки, відсутність контрактів у виробника з ТОВ «ТРІО ЛТД», відсутність оплати за виставленими 05 червня 2015 року рахунками, які взято за основу при прийнятті рішення про коригування митної вартості, вищу за середню ціну по регіону вартість купленого товару (1,80дол США/кг). Також відповідачем не доведено обґрунтованість та правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваного рішення, картки відмови у митному оформленні, а реальних причин застосування резервного методу не наведено.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Ч. 3 ст. 53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року у справі № 21-498а15.

Як установлено судами, під час митного оформлення ввезеного позивачем товару Митниця виявила, що такий самий товар, у тій же кількості, таким же транспортом відправлено виробником товару в Україну за ціною, значно вищою, ніж заявлено позивачем.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що у цьому випадку у Митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо рівня ціни, заявленої позивачем.

Згідно з ст. 159 КАС України Судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В порушення вказаних норм, а також принципу офіційного з'ясування обставин у справі (ст. 11 КАС України), суди попередніх інстанцій не встановили, які саме документи подано ТОВ «Родос-Пром» до митного оформлення ввезеного товару. Натомість суди загальною фразою констатували про надання всіх необхідних документів для митного оформлення отриманого товару за першим методом.

Констатуючи, що Митниця під час прийняття спірного рішення застосувала резервний метод визначення митної вартості товару, суди попередніх інстанцій не встановили, чи витребував відповідач у позивача додаткові документи, які саме дані просив надати суб'єкт владних повноважень, що декларантом виконано, зокрема, чи підтвердив позивач усі складові заявленої митної вартості товару та чи спростував сумніви митного органу щодо заявленої ціни.

Також судами не спростовано доводів відповідача щодо відправки італійською компанією «Zelmet» S.p.a. (виробником товару) цього ж товару в Україну за значно нижчою ціною, ніж заявлено позивачем.

Отже, без з'ясування вказаних обставин та виправлення допущених судами помилок неможливо з'ясувати законність рішення відповідача.

Наведені порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення у цій справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно дати оцінку спірним рішенню, картці відмови відповідача.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 липня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: