Справа № 826/9115/16
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9115/16 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І. О. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом Першого віце-прем'єр-міністра України - Міністра економічного розвитку і торгівлі України Кубіва Степана Івановича до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.08.2016, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо звернення до Печерського РУ Головного управління Національної поліції в м. Києві з поданням (повідомленням) про кримінальне правопорушення від 25 квітня 2016 року № 20.1-346/14, в якому державний виконавець просив порушити кримінальне провадження за фактом умисного невиконання посадовими особами Міністерства економічного розвитку і торгівлі України рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року у справі № 569/12305/15-ц щодо поновлення на посаді ОСОБА_3 на посаді генерального директора Державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.08.2016 позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права та відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання з'явився представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача просив залишити постанову суду першої інстанції без змін. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про апеляційний розгляд повідомлений належним чином, що не перешкоджає вирішенню спірного питання відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи скарги та апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції задовольнив позов та прийшов до висновку, що причини невиконання судового рішення позивачем є поважними, відтак, оскаржувані дії відповідача щодо звернення з поданням (повідомленням) від 25.04.2016 року №20.1-346/14 про кримінальне правопорушення до Печерського РУ головного управління Національної поліції в м. Києві є протиправними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду від 23.12.2015 року у справі №569/12305/15-ц відмовлено в задоволені позову ОСОБА_3 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - Державне підприємство «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про поновлення на роботі.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Рівненського міського суду скасовано, а позов ОСОБА_3 задоволено шляхом визнання незаконним та скасування наказу з особового складу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 липня 2015 року № 80-п «Про звільнення ОСОБА_3.», поновлено ОСОБА_3 на посаді генерального директора Державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 14.07.2015 року.

Постановою від 09.03.2016 року на підставі виконавчого листа виданого Рівненським міським судом 25.02.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 50416655.

Відповідач звернувся до Печерського РУ Головного управління Національної поліції в м. Києві з поданням (повідомленням) про кримінальне правопорушення від 25.04.2016 року № 20.1-346/14, в якому просив порушити кримінальне провадження за фактом умисного невиконання посадовими особами Міністерства економічного розвитку і торгівлі України рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15.02.2016 року у справі № 569/12305/15-ц, відповідальність за що передбачено ст. 382 КК України, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, так як саме позивач законодавчо уповноважений видавати наказ про поновлення на посаді відповідного керівника державного підприємства, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV (далі-Закон) зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно ч. 1, 2 ст. 25 Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що, у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як зазначено в ч. 2 ст. 25 Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувану та боржникові.

Виходячи з ч. 1 ст. 75 «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 89 вказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Тобто, звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання ним рішення суду можливо лише у випадку відсутності поважних причин такого невиконання.

Як встановлено, 09.03.2016 року відповідачем було складено вимогу державного виконавця № 20.1-346/14, якою Міністерство економічного розвитку і торгівлі України зобов'язувалось виконати виконавчий лист Рівненського міського суду № 569/12305/15-ц від 25 лютого 2016 року та поновити ОСОБА_3 на посаді генерального директора Державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 14.07.2015 року.

Постановою відповідача від 24.03.2016 року за неналежне виконання без поважних причин рішення суду про поновлення на роботі на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України накладено штраф у розмірі 850, 00 грн.

28.03.2016 року відповідачем було складено другу вимогу державного виконавця № 20.1-346/14, аналогічну за змістом попередньої.

Постановою відповідача від 11.04.2016 року за неналежне виконання без поважних причин рішення суду про поновлення на роботі на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України накладено штраф у розмірі 1 700, 00 грн.

Після вказаного, 25.04.2016 року відповідач звернувся з поданням (повідомленням) від №20.1-346/14 про кримінальне правопорушення до Печерського РУ головного управління Національної поліції в м. Києві.

Судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 370 від 04.03.2016 року затверджено нову редакцію Статуту Державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», яка передбачає, що Уповноважений орган управління реалізує свої права щодо управління Підприємством через директора, який підзвітний Уповноваженому органу управління.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи зміни у назві посади, на якій ОСОБА_3 поновлено Апеляційним судом Рівненської області, а саме посаду «генеральний директор» змінено на посаду «директор», то виконання рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15.02.2016 року у спосіб та в порядку, визначеному в такому рішенні суду є неможливим.

Також враховується, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України неодноразово звертало увагу відповідача на відсутність можливості належного виконання рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15.02.2016 року.

У зв'язку з чим, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України направлена на адресу відповідача заява від 21.03.2016 року № 2432-03/234, якою боржник у виконавчому провадженні просив державного виконавця у визначеному законом порядку звернутись до Апеляційного суду Рівненської області із заявою про зміну способу виконання рішення цього суду від 15.02.2016 року у справі №569/12305/15-ц у зв'язку з неможливістю поновлення ОСОБА_3 саме на посаді «генерального директора».

Згідно з ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За правилами статті 383 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Відповідно до вимог статті 384 ЦПК України розгляд таких скарг віднесено до юрисдикції того суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ст.85 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Апелянт, який не приймав участі у справі №826/9115/16, однак, рішення у справі впливає на його права та інтереси, оскаржуючи спірну постанову суду вказує, що з огляду на те, що виконавче провадження №50416655 відкрито за виконавчим документом, виданим в порядку цивільного судочинства, то згідно ч.4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 384 ЦПК України, оскарження дій та рішень державної виконавчої служби сторонами виконавчого провадження подається до суду, який видав виконавчий документ.

Крім того, зазначає, що перший віце-прем'єр-міністр України - Міністр економічного розвитку і торгівлі України Кубів С. І. є не самостійним учасником виконавчого провадження, а є представником боржника у виконавчому провадженні №50416655, що виключає можливість розгляду даного спору в порядку КАС України.

Статтею 8 вказаного Закону визначено, що Міністр, в тому числі, очолює міністерство, здійснює керівництво його діяльністю, представляє міністерство у публічно-правових відносинах з іншими органами, підприємствами, установами та організаціями в Україні та за її межами, підписує накази міністерства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», уповноважені органи управління призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Тобто, наказ про призначення, звільнення керівника відповідного державного підприємства, а також накази про поновлення відповідного керівника державного підприємства на посаді, підписуються керівником уповноваженого органу управління, в даному випадку - Міністром економічного розвитку і торгівлі України, який є самостійним учасником процесу та не є стороною виконавчого провадження №50416655.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що апеляційна скарга з вимогами про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.08.2016 у справі за адміністративним позовом Першого віце-прем'єр-міністра України - Міністра економічного розвитку і торгівлі України Кубіва Степана Івановича до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.08.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 08.11.2016 р.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.