Справа № 824/509/16-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/509/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Мазурок Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Чернівецької області від 12 квітня 2016 року №3/24-05-20/ на суму 17000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує про те, що відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій №3/24-05-20/ від 12 квітня 2016 року. Підставою для винесення даного рішення стали матеріали перевірки проведеної співробітниками Кельменецького ВП ГУНП у Чернівецькій області, якою встановлено реалізація ФОП ОСОБА_3 алкогольних напоїв без ліцензії. Крім цього, ОСОБА_3 направлено скаргу до Головного управління ДФС у Чернівецькій області, яку рішенням про результати розгляду скарги залишено без задоволення. Позивач вважає прийняте за наслідками перевірки рішення Сокирянської ОДПІ про застосування фінансових санкцій №3/24-05-20/ незаконним, оскільки торгівля алкогольними напоями нею не здійснювалась, що підтверджується постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2016 року про закриття справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 156 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідач проти позову заперечував та просив суд у його задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень вказував, що 08 квітня 2016 року до них надійшли матеріали перевірки від ГУ ДФС у Чернівецькій області, якою встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Враховуючи дане порушення, відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій в сумі 17000 грн. Вказав про правомірність оскаржуваного рішення та, відповідно, необґрунтованість позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на обліку в Кельменецькому відділенні Сокирянської ОДПІ з 19 січня 2009 року за №11811; вид діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту (код КВЕД 52.11.0). Протягом 2014 -2015 років позивач не отримувала дохід від підприємницької діяльності.

04 листопада 2014 року ОСОБА_3 та фізична особа-підприємець ОСОБА_4 уклали трудовий договір №9 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю.

Відповідно до указаного договору позивач працює продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1.

Кельменецьким ВП ГУНП в Чернівецькій області під час здійснення перевірки магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» встановлено правопорушення, передбачене частиною 1 статті 156 КУпАП, а саме: реалізація продавцем магазину ОСОБА_3, яка працює на підставі трудового договору №9 від 04 листопада 2014 року, без відповідної ліцензії пляшки коньяка в місці здійснення розрахункових операцій громадянину ОСОБА_5

12 лютого 2016 року інспектором Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Базь В.А. складено протокол про адміністративне правопорушення №008168 про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 156 КУпАП.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, Кельменецьким ВП ГУНП в Чернівецькій області направлено для розгляду до Кельменецького районного суду Чернівецької області.

Постановою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2016 року закрито справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 156 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Указане судове рішення набрало законної сили 08 квітня 2016 року.

Поряд з цим до Сокирянської ОДПІ ДФС у Чернівецькій області надійшли матеріали Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області стосовно вчинення за адресою: АДРЕСА_1, порушення ОСОБА_3 для розгляду та прийняття рішення про притягнення до фінансової відповідальності за порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

На підставі указаних матеріалів 12 квітня 2016 року Сокирянською ОДПІ ДФС у Чернівецькій області прийнято рішення за №3/24-05-20/ про застосування фінансових санкцій до ОСОБА_3 у сумі 17000 грн за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: реалізація алкогольних напоїв без наявності ліцензії.

ОСОБА_3 оскаржила рішення про застосування фінансових санкцій в адміністративному порядку, однак рішенням про результат розгляду скарги від 11 липня 2016 року їй відмовлено у задоволенні заявлених вимог.

За таких обставин, не погоджуючись із зазначеним рішенням суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_3 звернулась до адміністративного суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД; роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування;

Частиною дванадцятою статті 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 5 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно частини четвертої статті 17 Закону № 481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 (далі - Порядок №790).

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку №790 за порушення, передбачені статтею 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно пункту 5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, на підставі матеріалів правоохоронних органів щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до суб'єктів господарювання (суб'єктів підприємницької діяльності) за вчинення порушень, визначених статтею 17 Закону №481/95-ВР, органами доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Суд зазначає, що порушення встановленого Законом №481/95-ВР порядку реалізації алкогольних виробів у торговій одиниці, що належить громадянину-суб'єкту підприємницької діяльності, є підставою для притягнення останнього до встановленої таким законом фінансової відповідальності. Тобто суб'єктами порушень, наведених у частині другій статті 17 Закону №481/95-ВР, є виключно суб'єкти господарювання, зокрема, громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З обставин справи вбачається, що працівником поліції було встановлено факт реалізації позивачем як продавцем алкогольного напою без відповідної ліцензії у продовольчому магазині, належному суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4

Відтак, у такому випадку до фінансової відповідальності за Законом №481/95-ВР може бути притягнуто фізичну особу-підприємця ОСОБА_4, а не позивача, яка працювала у вказаному вище магазині продавцем.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд наголошує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип обов'язковості суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність оскаржуваних бездіяльності, дій чи рішень.

Однак відповідачем не було надано суду жодних належних доказів того, що позивач як фізична особа-підприємець також здійснювала реалізацію належних їй товарів, в тому числі 21 грудня 2015 року гр. ОСОБА_5 алкогольного напою (коньяку) без відповідної ліцензії, у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача обґрунтованих та правових підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності згідно Закону №481/95-ВР, а тому рішення про застосування фінансових санкцій від 12 квітня 2016 року №3/24-05-20/ є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім цього, вирішуючи спір, суд також звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вчинення порушення, передбаченого частиною 1 статті 156 КУпАП, було встановлено працівником поліції фактично на підставі показів гр. ОСОБА_5, який надав працівнику поліції пояснення про те, що він 21 грудня 2015 року придбав у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, пляшку коньяку.

Водночас у заяві від 14 лютого 2016 року, адресованій майору міліції Пятницькому А.В., ОСОБА_5 відмовляється від наданих раніше пояснень, вказуючи при цьому, що він був у стані алкогольного сп'яніння і не міг адекватно приймати рішення.

В ході судового розгляду справи судом було задоволено клопотання сторін про виклик свідків і викликано до суду як свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживають в селі Нелипівці Кельменецького району Чернівецької області.

Проте в судові засідання 14 вересня 2016 року, 27 вересня 2016 року, 28 жовтня 2016 року вказані особи не з'явились.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2016 року застосовано до викликаних в судове засідання свідків ОСОБА_4 (с. Нелипівці, Кельменецький район, Чернівецька область) та ОСОБА_5 (с. Нелипівці, Кельменецький район, Чернівецька область) заходи процесуального примусу у вигляді приводу до суду в судове засідання 09 листопада 2016 року.

Однак такі в судове засідання знову не з'явились.

За змістом частини шостої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відтак, справу вирішено на підставі наданих сторонами письмових доказів.

Зокрема, в матеріалах справи наявна постанова Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 березня 2016 року, яка набрала законної сили 08 квітня 2016 року та відповідно до якої закрито справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 156 КУпАП у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає про відсутність у відповідача підстав для прийняття відносно позивача оскаржуваного ним рішення про застосування фінансових санкцій.

В ході судового розгляду справи відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів обґрунтованість та правомірність оскаржуваного позивачем рішення. Його доводи, з огляду на наведені вище обставини справи та норми, які регулюють спірні правовідносини, не свідчать про наявність підстав для застосування до позивача фінансових санкцій відповідно до Закону №481/95-ВР.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки даний позов підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у справі квитанції позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Чернівецької області про застосування фінансових санкцій від 12 квітня 2016 року №3/24-05-20/.

Стягнути з Сокирянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Чернівецької області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 11 листопада 2016 року.