Справа № 820/3944/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 жовтня 2016 р. № 820/3944/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Маслової О.Г.,

представника відповідача - Губської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибопромислова компанія"
до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області
про скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рибопромислова компанія», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 14.07.2016р. № та від 14.07.2016р. № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, порушують права та законні інтереси позивача.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність. Письмових заперечень щодо заявлених позовних вимог відповідачем до суду не надано.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що фахівцями ГУ ДФС у Харківській області в травні - червні 2016 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 25.01.2014р. по 31.03.2016р. За наслідками вказаної перевірки складено акт від 29.06.2016р. № 345/20-40-14-02-07/39067392 (а.с. 21-75 том 1), згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог п.п 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на загальну суму 169216 грн. за 2014 рік; порушення п. 44.1 ст. 44, п.п. 14.1.36, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість в розмірі 188018 грн., в тому числі: у серпні 2014 року на 30883 грн., вересні 2014 року на 31668 грн., жовтні 2014 року на 125467 грн.

Також згідно вказаного акту були встановлені порушення по касовій дисципліні, висновки щодо яких позивачем в даній справі не оскаржуються.

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки, податковим органом прийнято оскаржувані в даній справі податкові повідомлення - рішення: № від 14.07.2016р. (а.с. 126, том 1), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 235 022, 50 грн. (в тому числі за основним зобов'язанням - 188018,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 47004,50 грн.); № від 14.07.2016р. (а.с. 128, том 1), яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в загальному розмірі 211 520,00 грн. (в тому числі за основним зобов'язанням - 169 216, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 42 304,00 грн.).

За наслідками адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Судом встановлено, що доходячи висновку про необхідність нарахування позивачу податкового зобов'язання, а також застосування штрафних (фінансових) санкцій, відповідач виходив з того, що при проведенні податкової перевірки позивача ним виявлено господарські відносини останнього з ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ» та ТОВ «АЛЬВІКОМ». Зокрема, відповідачем було встановлено, що при складанні первинних документів на виконання договору на постачання риби (бичок свіжоморожений) в товарно-транспортних накладних відсутня інформація про особу, яка одержала товар від ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ» і ТОВ «АЛЬВІКОМ», а в розділі «За довіреністю № ___ від ___» не зазначені реквізити довіреностей на отримання товарів, а також відсутня інформація про проведені вантажно-розвантажувальні роботи.

Крім того, податковим органом зроблено висновок про те, що діяльність ТОВ «АЛЬВІКОМ» та ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ» не має реального характеру, натомість спрямована на формування податкової вигоди третім особам шляхом здійснення операцій, по яких не підтверджується реальне постачання товарів (послуг). При цьому було взято до уваги, що згідно аналізу податкової інформації та баз даних щодо придбання ТОВ «АЛЬВІКОМ» та ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ» товару, який був поставлений в подальшому позивачу (тушка бичка с/м) в серпні-жовтні 2014 року, не було встановлено законних джерел походження (виробників, імпортерів) даного товару по ланцюгу постачання.

Аналізуючи зазначену інформацію в сукупності, податковий орган дійшов висновку, що відсутніми є докази реального здійснення операцій з постачання товару (тушка бичка с/м) на всіх етапах його руху між позивачем та ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ» у вересні, жовтні 2014 року на загальну суму 756006,00 грн. (в тому числі ПДВ - 126001,00 грн.); з ТОВ «АЛЬВІКОМ» у серпні-жовтні 2014 року на загальну суму 1216800,00 грн. (в тому числі ПДВ - 202800,00 грн.), у зв'язку з чим складені за результатами даних операцій документи не можуть вважатися первинним для цілей ведення податкового обліку.

Проте суд з такими висновками податкового органу не погоджується, виходячи з наступного.

За матеріалами справи судом встановлено, що укладення між позивачем та ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ» договору поставки № ЕК 06/29/08-2014СН від 29.08.2014 р. (а.с. 145-148, том 1), згідно умов якого та відповідно до специфікацій №№1-4, ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ» зобов'язався поставити позивачу товар (рибу бичок свіжоморожений, тушка), а позивач зобов'язався прийняти вказаний товар та сплатити його вартість. Умови поставки - DAP (поставка у пункт призначення) - Харківська область, смт. Золочів, вул. Б. Хмельницького, ДО «Комбінат «Світанок» Державного агентства резерву України» на склад покупця. Наявність вказаного договору, який складено у письмовій формі та підписано обома сторонами, податковим органом не заперечується.

У зв'язку з фактичним виконанням зазначеного договору сторонами складено накладні, товарно-транспортні накладні, а продавцем - ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ» позивачу видано відповідно оформлені податкові накладні від 19.09.2014р. №№ 177,178,179,181, від 06.10.2014р. №№ 35, 38, 39, 40, від 13.10.2014р. №№ 74, 75, 76, 78, від 23.10.2014р. №№ 139, 140, 141, 142, суми ПДВ за якими в подальшому позивачем віднесено до складу податкового кредиту відповідного періоду.

Також між позивачем та ТОВ «АЛЬВІКОМ» 20.08.2014р. було укладено договір поставки № ЕК 05/20/08-2014СН (а.с. 193-196, том 1) згідно умов якого та відповідно до специфікацій №№1-5, ТОВ «АЛЬВІКОМ» зобов'язався поставити позивачу товар (рибу бичок свіжоморожений, тушка), а позивач зобов'язався прийняти вказаний товар та сплатити його вартість. Умови поставки - EXW (франко-завод) - м. Дніпропетровськ, вул. Запасна,7, склад постачальника. Наявність вказаного договору, який складено у письмовій формі та підписано обома сторонами, податковим органом також не заперечується.

У зв'язку з фактичним виконанням зазначеного договору сторонами складено видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, а продавцем - ТОВ «АЛЬВІКОМ» позивачу видано відповідно оформлені податкові накладні від 22.08.2014р. № 41, від 25.08.2014р. №№ 42, 43, 44, 57, від 01.09.2014р. № 2, від 02.09.2014р. №№ 3, 4, від 16.09.2014р. №№ 51, 52, 53, 54, 59100, 101, 102, 103, від 23.09.2014р. №№ 60, 61, 62, 134, від 29.09.2014р. №№ 118, 119, 120, 121, від 03.10.2014р. №3 6,7, 8, 9, суми ПДВ за якими в подальшому позивачем віднесено до складу податкового кредиту відповідного періоду.

Підстав для сумнівів у достовірності первинних документів, наданих позивачем до матеріалів справи, у суду не виникає, а їх фактична наявність сторонами у справі не заперечується. Згідно копій виписок установи банку сплата за придбаний товар здійснена у повному обсязі грошовими коштами, з урахуванням ПДВ.

Щодо доводів відповідача про відсутність заповнення в товарно-транспортних накладних відомостей про особу, яка одержала товар від постачальника за довіреністю, згідно пояснень позивача та оглянутих судом в складі матеріалів справи товарно-транспортних накладних встановлено, що товар було одержано особисто директором ТОВ «Рибопромислова компанія» Деревянченко П.І., який діє відповідно до Статуту підприємства без окремої довіреності, про що вказано у товарно-транспортних накладних, в яких також наявний його підпис та печатка підприємства.

Також, як вбачається з договору № 51-03/14-3 від 17.03.2014р. (а.с. 28-32 том 2), укладеного між позивачем та ДО «Комбінат «Світанок» Державного агентства резерву України», останній надає ТОВ «Рибопромислова компанія» послуги із зберігання рибопродуктів у власних спеціалізованих приміщеннях. Згідно актів приймання та накладних, товар, придбаний позивачем у ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ» за спірними правовідносинами, приймався на зберігання ДО «Комбінат «Світанок» Державного агентства резерву України» та розміщувався у складських приміщеннях.

Суд зазначає, що доводи щодо відсутності товарно-транспортної накладної чи неналежного її заповнення не підтверджують безтоварності операції, якщо мала місце операція з поставки товару, проведення якої підтверджено документально.

Відтак, копії долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, як на цьому наполягав відповідач.

На підставі зазначених вище обставин суд доходить до висновку, що подані позивачем документи, підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах шляхом вибуття безготівкових коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату отриманих послуг) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Наявні в справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача: ТОВ «ВІНОР-КОМПЛЕКТ», ТОВ «АЛЬВІКОМ» взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено.

В зв'язку із встановленим суд зауважує, що відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України якою визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В даній справі судом встановлено що витрати позивача за спірними правочинами є такими, що підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, що надавало позивачу право на формування відповідних витрат та зумовило правильне визначення ним розмірів податку на прибуток.

Щодо доводів податкового органу про порушення позивачем ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість, суд зазначає наступне.

Згідно приписів п.п. 198.1 ст. 198 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.п. 198.3. зазначеної статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

З аналізу положень Податкового кодексу України судом встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту витрати зі сплати податку за відсутності податкової накладної, або за наявності податкової накладної, оформленої з порушенням положень ст. 201 Кодексу.

Згідно ст. 201 Податкового кодексу України підставою для відповідальності платника податку є не підтвердження сум податку, включеного до податкового кредиту, на момент перевірки платника податку. Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку чинне законодавство не передбачає.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем податковий кредит в даній справі сформований на підставі сплачених сум ПДВ від господарських операцій, які підтверджені документально та є належним чином виконані. Отже, ним правомірно заявлено до відшкодування відповідні суми ПДВ.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що відповідно до приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, суду не надано доказів законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень, у той час як позивачем подано переконливі докази в обґрунтування своєї позиції, з аналізу яких судом зроблено вичерпні висновки.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 52, 55, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибопромислова компанія" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 14.07.2016 року № та №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рибопромислова компанія" (місцезнаходження: 61052, м.Харків, вул.Енгельса, буд.29-А, код ЄДРПОУ - 39067392) судовий збір у розмірі 6698 (шість тисяч шістсот дев'яносто вісім) грн. 14 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 46, м.Харків, 61057, ко ).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 31 жовтня 2016 року.

Суддя Панченко О.В.