Справа № 2-а-4372/10/1570
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2011 р.Справа № 2-а-4372/10/1570

Категорія:12.2Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2,ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 липня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Одеській області, третя особа Головне управління Державного казначейства України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобовязання надати відпустку по догляду за дитиною , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у наданні відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не законними, зобовязати негайно надати зазначену відпустку та стягнути з відповідача десять тисяч гривень відшкодування моральних збитків.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 9 липня 2010 року позов задоволено частково. Визнано відмову Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Одеській області у наданні ОСОБА_5 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку незаконною. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній сказі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.01.2007 року проходив службу за контрактом в Управлінні Держспецзвязку в Одеській області на посаді начальника сектора господарського та матеріально-технічного забезпечення.

28 грудня 2009 року Ахмадулін подав рапорт на імя начальника Управління про надання йому відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2010 року.

Відповіддю від 18.01.2010 року відповідач відмовив у наданні відпустки з посиланням на положення ч.4 ст. 22 Закону України «Про державну службу спеціального звязку та захисту інформації України», згідно якої, на думку відповідача, надання такої відпустки особі рядового чи начальницького складу Держспезвязку чоловічої статі батьку дитини можливе лише за наявності певних умов, які в даному випадку, відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання неправомірною такої відмови, суд першої інстанції зазначив, що позивач, згідно чинного законодавства, мав право на надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, проте вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державну службу спеціального звязку та захисту інформації України»держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Частиною 21 цієї статті передбачено, що соціальний захист державних службовців та інших працівників Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю і державну службу.

Згідно п.88 Положення про проходження служби в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1828 від 27.12.2006 року порядок надання соціальних відпусток особам рядового і начальницького складу регулюється законодавством України.

З аналізу вищенаведених положень спеціального законодавства, яке регулює правовідносини сторін, вбачається, що особи рядового і начальницького складу Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, незалежно від статі, мають право на соціальні відпустки, гарантовані законодавством України про працю.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України «Про відпустки»відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною.

Згідно ч. 4 ст. 20 цього Закону передбачено, що особам, зазначеним у частині третій статті 18 ( крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків) відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

Як свідчать матеріали справи, право на отримання такої відпустки виникло у позивача з 01.03.2010 року, тобто з дати виходу матері дитини на роботу та припинення виплати їй допомоги по догляду за дитиною.

Таким чином, на момент звернення з відповідною заявою позивач не мав права на надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому відмова відповідача у наданні такої відпустки є правомірною.

Колегія суддів вважає, що помилковість зазначення підстав для такої відмови не може тягнути за собою визнання неправомірною відмови за фактичної наявності передбачених Законом підстав.

Отже, колегія cуддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував всі обставини справи, проте помилково витлумачив положення чинного законодавства щодо правомірності дій відповідача. Зазначена обставина позбавляє суд апеляційної інстанції можливості залишити оскаржуване судове рішення в частині задоволених позовних вимог в силі.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, п.2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 9 липня 2010 року в частині задоволення позовних вимог скасувати. Ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В інший частині постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя:

Судді: