Справа № 803/1481/16
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Справа № 803/1481/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1.,

представників відповідача Мельничука М.В., Бачко І.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4.) звернувся з адміністративним позовом до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Володимир-Волинська ОДПІ, відповідач) в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Володимир-Волинської ОДПІ №003659302 від 22 вересня 2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 701661, 50 грн. ( в тому числі 561409, 20 грн. за основним платежем, 140352, 30 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями); № 003660302 від 22 вересня 2016 року про визначення суми грошового зобов'язання зі сплати військового збору в розмірі 53267, 56 грн. (в тому числі 42614, 85 грн. за основним платежем, 10653, 71 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; визнати протиправними та скасувати вимогу Володимир-Волинської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 28 вересня 2016 року №Ф-003722302 та рішення №003658302 від 22 вересня 2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом Державним підприємством «Поліське лісове господарство» по навантаженню, розвантаженню та перевезенню лісопродукції повністю підтверджується первинними документами податкового обліку та носить реальний характер. Зокрема, під час проведення перевірки, працівникам контролюючого органу було надано документи щодо обслуговування транспортних засобів, якими надавалися послуги, документи на здійснення закупівлі паливно-мастильних матеріалів, а також копії трудових договорів з водіями. В ході проведення аналізу таких документів можливо чітко встановити: наявність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у зв'язку з наявністю необхідних трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів; наявність фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення задекларованих господарських операцій, а також наявності руху активів. Натомість, висновки в акті перевірки про неможливість ним надавати послуги ґрунтуються на припущеннях працівників контролюючого органу та не підтверджені посиланнями на будь-які первинні документи та конкретні норми нормативно-правових актів.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у письмових запереченнях (том 4 а.с.3,4) та у судовому засіданні позовних вимог не визнав та пояснив, що згідно наданих для перевірки документів СГД ОСОБА_4 використовував у своїй діяльності транспортні засоби (вантажні автомобілі) згідно договору про порядок володіння та користування спільним майном від 02.01.2015 року, які зареєстровані на його дружину ОСОБА_5. Проведеним аналізом актів виконаних робіт та наданих послуг встановлено, що наявна чисельність трудових ресурсів (3 особи), недостатня для здійснення послуг з навантаження, розвантаження та перевезення лісопродукції. Крім того, існує певна пов'язаність між посадовими особами ДП «Поліське лісове господарство» та ФОП ОСОБА_4, оскільки головним бухгалтером підприємства є ОСОБА_5 - дружина підприємця. Представник відповідача вважає, що висновки податкового органу зроблені при проведенні перевірки є правомірні, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) винесені відповідно до вимог чинного законодавства. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець 23.02.2006 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1, а.с.134). Згідно даного витягу основними видами діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 є лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві, лісозаготівлі, лісопильне та стругальне виробництво, неспеціалізована оптова торгівля, вантажний автомобільний транспорт.

За результатами документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року Володими-Волинською ОДПІ складено акт № 260/03-02-13-36/НОМЕР_1 від 26.08.2016 року ( том 1 а.с. 16-33)

У вищевказаному акті зафіксовані встановлені перевіркою порушення:

- п.п.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, п.6 ст.128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року №436-IV в частині неведення належним чином у встановленому порядку обліку доходів та витрат;

- п.п.1.2, п.п.1.3, п.п.1.6, п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвели до заниження суми оподатковуваного доходу у сумі 2 840 990,00 грн., у результаті чого занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 42 614,85 грн.;

- п. 2, 3, 8, ст. 9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування», внаслідок чого занижено єдиний соціальний внесок за 2015 рік на суму 86 391,84 грн.;

- пункти 177.2, 177.4 ст. 177, п. 176.1. «а» ст. 176 Податкового кодексу України внаслідок чого занижено чистий дохід в 2015 році на 2 840 990,00 грн., у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на суму 561 409,20 грн.

На підставі акта перевірки № 260/03-02-13-36/НОМЕР_1 від 26.08.2016 року Володимир-Волинською ОДПІ були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення №003659302 від 22.09.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 701 761,50 грн. ( в тому числі 561 409,20 грн. за основним платежем, 140 352,30 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями) (том 1 а.с.13);

- податкове повідомлення-рішення №003660302 від 22.09.2016 року про визначення суми грошового зобов'язання зі сплати військового збору в розмірі 53 268,56 грн. (в тому числі 42 614,85 грн. за основним платежем, 10 653,71 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями(штрафами)) (том 1 а.с. 14);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-003722302 від 28.09.2016 року про сплату суму недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 86 391,84 грн. (том 1 а.с. 70);

- рішення №003658302 від 22.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 4 319,60 грн. (том 1 а.с.15).

Як вбачається з акту документальної планової виїзної перевірки підставою для прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 22.09.2016 року №003659302 та № 003660302 стали висновки перевірки про заниження ФОП ОСОБА_4 чистого доходу у 2015 році на 2 840990 грн., у результаті чого занижено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся на суму 561 409, 20 грн.

Так, з акту перевірки Володимир-Волинської ОДПІ № 260/03-02-13-36/НОМЕР_1 від 26.08.2016 року слідує, що СПД ОСОБА_4 в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року надавав послуги ДП «Поліське лісове господарство» по навантаженню, розвантаженню та перевезенню лісопродукції. Зокрема, згідно актів виконаних робіт позивачем вивезено лісосировини та продано ТМЦ на суму 2906721, 00 грн.: - промсклад 15039, 39 куб.м. на суму 1045644, 77 грн.; на склад 8914, 00 куб.м. на суму 622356, 44 грн.; розвантаження на транспорт замовника 35661, 26 куб.м. на суму 1166993, 67 грн.

Згідно наданих для перевірки документів СГД ОСОБА_4 використовував у діяльності транспортні засоби відповідно до договору про порядок володіння та користування спільним майном від 02.12.2015 року, які зареєстровані на його дружину ОСОБА_5, а саме: УРАЛ - 375 держномер НОМЕР_2; УРАЛ - 375 дежномер НОМЕР_3; ЗІЛ -131 6540 держномер НОМЕР_4; причіп ГКБ держномер НОМЕР_5. Перевезення та навантажувально-розвантажувальні роботи здійснювали: ОСОБА_6 з 27.01.2015 року; ОСОБА_7 з 03.06.2015 року; ОСОБА_8 з 07.04.2015 року.

В акті перевірки контролюючого органу вказано про те, що проведеним аналізом актів виконаних робіт та наданих послуг встановлено, що наявна чисельність трудових ресурсів (3 особи) недостатня для здійснення вищевказаних послуг (навантаження, розвантаження та перевезення лісопродукції). Крім того, наявна певна пов'язаність між посадовими особами ДП «Поліське лісове господарство» та позивачем, оскільки головним бухгалтером підприємства є його дружина - ОСОБА_5

На підставі вищевикладеного, податковий орган вважає, що господарські операції між ОСОБА_4 та ДП «Поліське лісове господарство» носили нереальний характер, кошти отримані позивачем від підприємства у сумі 2906721, 00 грн. є безповоротною фінансовою допомогою.

Однак, суд не погоджується з такими висновками Володимир-Волинської ОДПІ з огляду на наступне.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як слідує з пункту 177.4. ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення чистого оподатковуваного доходу мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності встановлені статтею 44 ПК України. Так, згідно з положеннями пункту 44.1 цієї статті длчя цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року від 16.07.1999 року № 996-XIV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів Володимир-Волинської ОДПІ, судом при розгляді справи підлягали з'ясуванню обставини щодо реального здійснення господарських операцій, за якими позивачем сформовані валові витрати та чистий дохід, належного оформлення первинних документів.

Позиція податкового органу у даній справі полягає у тому, що господарські операції між ДП «Поліське лісове господарство» та ОСОБА_4, не носили реального характеру. Проте, суд не погоджується з такою позицією податкового органу та приходить до висновку, що такі господарські операції носили реальний характер з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ДП "Поліське лісове господарство" та ФОП ОСОБА_4 було укладено ряд договорів: про надання послуг (перевезення вантажів) - №6 від 02.01.2015 року ( том 1 а.с.56) , №39 від 02.02.2015 року (том 1 а.с 54), №136/1 від 01.09.2015 року (том 1 а.с. 59), а також договір купівлі-продажу №40 від 04.05.2015 року (том 4 а.с.8).

На виконання умов зазначених договорів у 2015 році ФОП ОСОБА_4 були надані ДП «Поліське лісове господарство» послуги з навантаження, розвантаження та перевезення лісопродукції вантажними автомобілями марки Урал - 375 ( р.н. НОМЕР_2), Урал - 375 ( р.н. НОМЕР_3), ЗІЛ -131 6540 (р.н. НОМЕР_4), причіп ГКБ (р.н. НОМЕР_5), а також поставлено товари (плитка, поребрики, бордюри, бесідки), в зв'язку з чим позивач відніс до складу валових витрат 2 840990 грн.

На підтвердження реальності вказаних господарських операцій до матеріалів справи позивачем долучено належним чином завірені копії: договорів про надання послуг ( перевезення вантажів), договір купівлі-продажу, платіжних доручень, товарно-транспортних накладних, актів звірки взаємних розрахунків, актів приймання-передачі тощо.

Зокрема, з досліджених у судовому засіданні договорів про надання послуг №6 від 02.01.2015 року, №39 від 02.02.2015 року, №136/1 від 01.09.2015 слідує, що згідно умов вказаних договорів виконавець робіт ФОП ОСОБА_4 надає послуги по навантаженню, розвантаженню та перевезенню лісопродукції власним автотранспортом (автомобілями Урал- 375 та ЗІЛ - 131) в порядку та на умовах, визначеними цими договорами. Забезпечення паливно-мастильними матеріалами здійснюється за рахунок виконавця.

Виконання вищевказаних робіт підтверджується актами фактичного надання послуг (том 1 а.с. 85-130), товарно-транспортними накладними (том 2 а.с. 100-250, том 3), податковими, видатковими накладними (том 1 а.с. 40-44).

Будь-яких порушень щодо оформлення актів фактичного надання послуг, товарно-транспортних накладних судом не було встановлено, зауваження що змісту та форми зазначених документів у контролюючого органу відсутні.

Таким чином, суд вважає, що висновки податкового органу про відсутність можливості у ФОП ОСОБА_4 надавати послуги ДП «Поліське лісове господарство» зроблені на підставі припущень, оскільки у позивача були в наявності необхідні фізичні, технічні та технологічні можливості для здійснення задекларованих господарських операцій, оскільки, у нього були наявні трудові ресурси, транспортні засоби, складські приміщення тощо.

Зокрема, під час проведення перевірки працівникам контролюючого органу було надано: договори про порядок володіння та користування спільним майном від 02.01.2016 року згідно яких ОСОБА_4 має право безперешкодно використовувати транспортні засоби (автомобіль марки ЗІЛ, р.н. НОМЕР_6, автомобіль марки УРАЛ, р.н. НОМЕР_2, автомобіль марки УРАЛ, р.н. НОМЕР_3) у своїй господарській діяльності, як підприємця, а також в особистих цілей (том 1 а.с. 51, 52, 53); документи щодо обслуговування вказаних транспортних засобів, а саме договір на оренду нежитлового приміщення № 22/15 від 01 червня 2015 року (предметом якого є користування нежитловим приміщенням, а саме автостоянкою та гаражами для обслуговування своїх транспортних засобів (том 1 а.с.45-46)) та накладні, що засвідчують сплату орендної плати за користування автостоянкою та гаражами (том 1 а.с. 47-50); крім того, були надані документи на здійснення закупівлі паливно-мастильних матеріалів для транспортних засобів, а також копії трудових договорів з водіями (том 1 а.с. 34-39).

Усі вищеперераховані документи наявні у матеріалах адміністративної справи та були досліджені судом під час її розгляду. Будь-яких порушень щодо оформлення, форми та змісту вказаних документів судом не встановлено.

Таким чином, господарські операції між позивачем та ДП «Поліське лісове господарство» підтверджуються первинними документами, які повністю відповідають вимогам до первинних документів, передбачених статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необгрунтованість висновків відповідача про заниження позивачем чистого доходу у 2015 році на суму 2840990 грн., з огляду на що податкове повідомлення-рішення Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 22 вересня 2016 року № 003659302 слід скасувати як протиправне.

З урахуванням того, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем пп.1.2, пп.1.3, пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень Податкового кодексу України у результаті чого занижено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 42614, 85 грн. був зроблений із врахуванням висновку про заниження оподатковуваного доходу у 2015 році, беручи до уваги факт визнання судом протиправності висновків, викладених в акті перевірки № 260/03-02-13-36/НОМЕР_1 від 26.08.2016 року, то твердження відповідача про заниження позивачем військового збору, також не відповідає дійсності, з огляду на що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 003660302 від 22.09.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до підпункту 2.3.2.2. пункту 2.3. Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 N 395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 р. за N 607/23139 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

у разі надання платником податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

У порушення вищевикладеного, в акті перевірки Володимир-Волинської ОДПІ № 260/03-02-13-36/НОМЕР_1 від 26.08.2016 року чітко не викладено зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, не зазначено період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, не зазначено первинних документів, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення. Висновки в акті перевірки про неможливість позивачем надати послуги ґрунтуються на припущеннях відповідача та не підтверджені посиланнями на первинні документи.

Що стосується правомірності винесення відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28 вересня 2016 року №Ф-003722302 та рішення від 22 вересня 2016 року №003658302 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 4319, 6 грн., то суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон України №2464-VI).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Позивач, як платник єдиного внеску, відповідно до статті 6 Закону № 2464 зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених, зокрема, у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною третьою статті 7 Закону № 2464 визначено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" максимальна величина бази нарахування єдиного внеску визначена як максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на яку нараховується єдиний внесок.

Згідно з частиною одинадцятою статті 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з підпунктами 178.4, 178.6 статті 178 ПК України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік сума чистого оподатковуваного доходу позивача за 2015 рік становить - 10 384,00 грн., яка була базою нарахування єдиного внеску в розмірі 3 603,28 грн. за ставкою 34,7% (т.1, а.с.208-2013; т.1, а.с.241-243).

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, який подавався ОСОБА_4 до Володимир-Волинської ОДПІ у 2015 році, сума чистого оподаткованого доходу, зазначена у декларації про майновий стан і доходи, була перенесена позивачем до звіту про суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік.

Пунктом 3 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Оскільки, ФОП ОСОБА_4 обчислено базу нарахування єдиного внеску у 2015 році з дотриманням вимог Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме, виходячи із суми чистого доходу, що визначена у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, а висновок контролюючого органу про порушення позивачем пункту 2 частини першої статті 7, пунктів 2, 3, 9 статті 9 розділу ІІІ Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування" був зроблений із врахуванням висновку про заниження оподатковуваного доходу у 2015 році, беручи до уваги факт визнання судом протиправності висновків, викладених в акті перевірки № 260/03-02-13-36/НОМЕР_1 від 26.08.2016 року, то твердження відповідача про заниження позивачем суми єдиного внеску із суми доходу у 2015 році також не відповідає дійсності, з огляду на що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Володимир-Волинської ОДПІ слід стягнути судовий збір у розмірі 6890 грн., сплаченого при подачі позовної зави до суду згідно квитанції №16459964 від 04.10. 2016 року (том 1 а.с. 2, ).

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 22 вересня 2016 року № 003659302 та № 003660302.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску від 28 вересня 2016 року №Ф-003722302.

Визнати протиправним та скасувати рішення Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 22 вересня 2016 року №003658302 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (45700, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судові витрати у розмірі 6 890,00 грн. (шість тисяч вісімсот дев'яносто гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 14 листопада 2016 року

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук