Справа № 826/6507/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 листопада 2016 року № 826/6507/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_1) з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - відповідач або ДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1133 від 28.09.2015р., а також включити до реєстру платників єдиного податку з 01.10.2015р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для прийняття спірного рішення слугували висновки податкового органу про наявність у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що, як зазначає позивач, не відповідає дійсності, оскільки перебуваючи на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві позивач як платник єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі сплачував до бюджету вказаний податок, податкового боргу не мав. Обставина ж помилкової сплати податку на казначейський рахунок іншої податкової інспекції (ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві), як зазначає позивач, по суті не спростовує факту надходження коштів до бюджету м. Києва та виключає можливість виникнення податкового боргу з цього податку, що також встановлено у постанові суду від 19.11.2015р. у справі №826/20400/15, яка набрала законної сили, у зв'язку з чим позивач не вбачає підстав для прийняття оскаржуваного рішення та просить його скасувати.

У судове засідання 11.07.2016р. позивач не прибув, однак подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, та здійснення розгляду справи без участі позивача в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема, останній зазначив, що в ході камеральної перевірки встановлено, що у платника єдиного податку був наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що підтверджується обліковою карткою, а тому у відповідності до п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 та абз. 3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України при наявному боргу податковий орган має право прийняти рішення про анулювання єдиного податку.

Виходячи з положень ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), у судовому засіданні 11.07.2016р. судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перебуває на обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник податків.

З 01 січня 2012 року позивач був зареєстрований платником єдиного податку та перебував на спрощеній системі оподаткування, що визнається сторонами.

28.09.2015р. ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві проведена камеральна перевірка щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування, за результатами якої складено Акт перевірки №1133 від 28.09.2015р.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 та абз. 3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України - наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (2 та 3 квартал 2015 року), сума податкового боргу 3 723,35 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки заступником начальника ДПІ прийнято рішення №1133 від 28.09.2015р. про анулювання ФОП ОСОБА_1 реєстрації платника єдиного податку з 01.10.2015р.

Вирішуючи у зв'язку з наведеним спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - ПК України) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 31.1 ст.31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 300.1. ст.300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Натомість, положеннями п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як вбачається з норм ПК України, однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку є факт існування податкового боргу у такого платника податку. А саме згідно п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Відповідно ж до п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків зборів, визначених Податковим кодексом України, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом (п.299.11 ст.299 ПК України).

Таким чином, за несплату платником єдиного податку узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавцем для такого платника передбачено негативні наслідки у вигляді анулювання реєстрації платника такого податку.

В даному випадку судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку стало відображення у картці особового рахунку позивача станом на перші числа квітня та травня 2015 року несплаченого грошового зобов'язання у розмірі 40 077,14 грн., яке було самостійно задекларовано позивачем за 1 квартал 2015 року у декларації № від 30.01.2015р. (зокрема: 40 077,14 грн. = 40096,30 грн. (задекларовано) - 19,16 грн. (переплати), а також відображення станом на перші числа червня-вересня 2015 року автоматично нарахованої та несплаченої пені (зокрема: 3419,79 грн. - нарахованої по декларації № від 30.01.2015р., та 303,56 грн. - нарахованої по декларації № від 07.08.2015р.). Наведене підтверджується наявною в матеріалах справи карткою особового рахунку позивача та визнається відповідачем.

У зв'язку із наведеним суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КАС України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2015р. у справі №826/20400/15, яка набрала законної сили згідно із ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016р., встановлено, що відповідно до платіжного доручення №72 від 19.02.2015р. ФОП ОСОБА_1 сплатив через банк 40 096,30 грн. за платежем: єдиний податок з фізичних осіб по терміну сплати 19.02.2015р. помилково на р/р 00002 (тобто, до місцевого бюджету Голосіївського району м. Києва замість рахунку 0005 для Дніпровського району м. Києва). Зазначена сума коштів була зарахована на єдиний казначейський рахунок.

Виявивши згодом факт допущеної помилки при заповненні одного з реквізитів платіжного документу позивач звернувся із письмовою заявою від 24.04.2015р. до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві з проханням провести перерахування коштів в сумі 40 096,30 грн. з рахунку 0002 на рахунок 0005, та іншою письмовою заявою від 27.04.2015р. повідомив відповідача про вказані обставини.

Листом № 9049/10/26-50-20-02-10 від 25.05.2015р. ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві повідомила ФОП ОСОБА_1, що згідно поданої ним заяви від 24.04.2015р. здійснено перерахування 18.05.2015р. коштів на рахунок єдиного податку з фізичних осіб в сумі 40 096,30 грн. до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві (що також засвідчується витягом з інтегрованої картки платника єдиного податку з фізичних осіб-позивача за 2015 рік, станом на 30.09.2015).

Суд у вказаній постанові прийшов до висновку, що сплата коштів до відповідного бюджету (місцевого бюджету) за самостійно узгодженим позивачем податковими зобов'язаннями була здійснена своєчасно, оскільки кошти (єдиний податок з фізичних осіб) хоч і не були перераховані на рахунок в органі казначейства, відкритий для сплати єдиного податку до бюджету Дніпровського району м. Києва, однак помилкове зазначення рахунку не призвело до ненадходження коштів на єдиний казначейський рахунок, та як наслідок до відповідного місцевого бюджету. А тому зазначення неправильного рахунку не може у даному випадку вважатися підставою для висновку про несплату позивачем податкового зобов'язання та застосування до нього штрафу на підставі ст. 126 ПК України.

Тобто, судом у вказаному рішення встановлено, що ФОП ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення №72 від 19.02.2015р. було своєчасно та у повному обсязі сплачено суму грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 40 096,30 грн., яка самостійно визначена позивачем у декларації № від 30.01.2015р., а тому підстав вважати вказану суму сумою податкового боргу немає, як і немає підстав нарахування пені у зв'язку з цим, з чого і виходить суд у даній справі.

За таких обставин, суд вважає безпідставним посилання відповідача на наявність у ФОП ОСОБА_1 станом на перші числа квітня та травня 2015 року несплаченого грошового зобов'язання по декларації № від 30.01.2015р. у розмірі 40 077,14 грн., а також пені, нарахованої на суму такої недоїмки у розмірі 3419,79 грн., у зв'язку з чим суд не вбачає обставин наявності у позивача податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що згідно положень п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 та абз. 3 п.299.10 ст.299 ПК України слугувало б підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку. Більш того, оскаржуване рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку було прийнято 28.09.2015р., що спростовує наявність визначених п.299.11 ст.299 ПК України умов для його прийняття.

Формальна ж наявність податкової вимоги від 22.04.2015р. №2681-23, а також відомості, відображені у картці особового рахунку позивача, враховуючи встановлені судовим рішенням обставини у адміністративній справі №826/20400/15, не спростовують своєчасність сплати позивачем узгоджених зобов'язань по єдиному податку з фізичних осіб та не свідчать про наявність у останнього податкового боргу.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Необґрунтованість рішення є підставою для його скасування, якщо під час розгляду справи в суді не встановлено фактичних обставин, що надають можливість прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду даної справи відповідачем в порядку виконання обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України, не доведено суду, а судом не встановлено наявності обставин, передбачених п.8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 та абз. 3 п.299.10 ст.299 ПК України, для анулювання реєстрації платника єдиного податку, ДПІ не довела законності та обґрунтованості висновків акту перевірки та оскаржуваного рішення, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1133 від 28.09.2015р., а також, враховуючи положення ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 162 КАС України, шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії щодо відновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 01.10.2015р.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 КАС України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку №1133 від 28.09.2015р.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві вчинити дії щодо відновлення реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як платника єдиного податку з 01.10.2015р.

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві сплачений ним судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко