Справа № 809/1587/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Справа № 876/5784/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації,

ВСТАНОВИВ :

16 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправною та скасувати реєстрацію управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області (далі - УДАБІ) в єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт декларації про готовність об'єкта до експлуатації реконструкції індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 № ІФ 26 від 10 лютого 2015 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року у справі № 809/1588/15 позов було задоволено частково. Скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об'єкта - реконструкція індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 від 10 лютого 2015 року №ІФ 26. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 було задоволено частково, скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року у справі № 809/1588/15 та закрито провадження у адміністративній справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2016 року було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2, скасовано ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року та направлено справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

У апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_5 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги того, що реконструкція нею була проведена ще до 1999 року, а запис від 2014 року є лише формальністю для узаконення такої реконструкції. Відповідач заперечує будь-яке притягнення її до відповідальності за порушення у сфері містобудування, а отже відсутні будь-які докази про порушення, вчинені під час проведення реєстрації чи реконструкції будинку.

Окрім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_2 є неналежним позивачем у даній справі, так як її права оспорюванню декларацією жодним чином не порушені.

Додатково апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що замість свідоцтва про власності за 1999 рік їй видали витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_1 від 25.02.2015 року на будинковолодінння по АДРЕСА_1 (загальна площа 169,3 м2) та нове свідоцтво право власності НОМЕР_2 від 25.02.2015 року.

Передбачених приписами ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання підготовчих робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466, підстав для скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта №ІФ 26 від 10.02.2015 року, на думку апелянта, немає.

Представник третьої особи ОСОБА_5 у ході апеляційного розгляду підтримала подану апеляційну скаргу, просила скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні апеляційного суду заперечили обґрунтованість доводів апелянта, просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації може бути скасована лише у разі виявлення недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом. ОСОБА_5 без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, у 1999 році розпочато самочинне будівництво, оскільки рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за № 11 від 21.01.1999 року не є дозволом на вчинення таких дій. Крім того, посадовими особами відповідача було проведено позапланову перевірку та встановлено факт самовільної реконструкції господарських будівель по АДРЕСА_1.

Тому суд дійшов висновку, що оспорювана реєстрація декларації про готовність до експлуатації об'єкта від 10.02.2015 року №ІФ 26 підлягає до скасування.

Однак, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства України реєстрація декларацій про готовність до експлуатації об'єкта є обов'язком УДАБІ, то позов у решті позовних вимог не підлягає до задоволення.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Таким чином, на підставі системний аналізу вказаних правових норм апеляційний суд дійшов висновку, що метою звернення до суду з адміністративним позовом є відновлення порушеного суб'єктом владних повноважень права позивача у сфері публічно-правових відносин.

Позивачем ОСОБА_2 у рамках даної справи оспорюється реєстрація УДАБІ в єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт декларації про готовність об'єкта до експлуатації реконструкції індивідуального житлового будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 № ІФ 26 від 10.02.2015 року.

Разом із тим, згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34113573 від 25.02.2015 року за ОСОБА_5 було зареєстровано на праві приватної власності домоволодінням по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 25.02.2015 року (а.с. 155-157 т.1).

Конституційний Суд України у п. 5 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що до ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Прийняте УДАБІ рішення про реєстрацію в єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ІФ 26 від 10.02.2015 року є ненормативним актом органу державної влади, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує жодних наслідків, оскільки захист порушеного права у разі набуття ОСОБА_5 права власності на домоволодіння має вирішуватися за нормами цивільного законодавства, так як таке право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Розгляд даного адміністративного позову не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності на домоволодіння ОСОБА_5 до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), а отже захист порушених прав у такому разі має вирішуватися за нормами цивільного законодавства і обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Окрім того, на переконання апеляційного суду, позивачка ОСОБА_2 не є учасником правовідносин щодо реєстрації УДАБІ декларації ОСОБА_5 про готовність об'єкта до експлуатації реконструкції індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 № ІФ 26 від 10.02.2015 року, а свої позовні вимоги обґрунтовує порушенням ОСОБА_5 свого права, як власника земельної ділянки по АДРЕСА_1, що додатково свідчить про наявність цивільного спору між нею та третьою особою ОСОБА_5 щодо використання суміжних земельних ділянок.

При цьому подібні правовідносини були предметом розгляду Івано-Франківським міським судом у справі № 344/9697/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і повернення земельної ділянки.

Окрім того, ОСОБА_2 на даний час звернулася до Івано-Франківського міського суду позов у порядку цивільного судочинства із позовом до Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_5 з вимогою визнати недійним свідоцтво про право власності на будинок від 25.02.2015 року та скасувати рішення про реєстрацію права власності на будинок, що не заперечується учасниками судового розгляду.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 157 цього Кодексу.

З огляду на викладене постанову суду першої інстанції від 19.06.2015 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 слід скасувати та закрити провадження у адміністративній справ.

Щодо іншої частини постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що виходячи із приписів п. 10 ч. 3 ст. 49 КАС України підстав для її перегляду у апеляційному порядку немає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2015 року у справі № 809/1588/15 у частині задоволення позову ОСОБА_2 та закрити провадження у адміністративній справі щодо цих позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Я.С.Попко

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 10 листопада 2016 року.