Справа № 826/1765/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2016 року № 826/1765/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альони Леонідівни, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третіх осіб - публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Київської місцевої прокуратури №8 прокуратури міста Києва, товариства з обмеженою відповідальністю «Тетрамак Україна», Арбітражного керуючого Островського В.А. про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛ» (далі - ТОВ «АТЛ», позивач) з адміністративним позовом до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альони Леонідівни (надалі - державний реєстратор Радченко А.Л., відповідач 1), Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі також відповідач 2), за участю третіх осіб - публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (надалі - ПАТ «ВТБ Банк», третя особа 1), Київської місцевої прокуратури №8 прокуратури міста Києва (надалі також третя особа 2), товариства з обмеженою відповідальністю «Тетрамак Україна» (надалі - ТОВ «Тетрамак Україна», третя особа3), Арбітражного керуючого Островського В.А. (надалі також третя особа 4) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25295951 від 15.10.2015 року, прийняте державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альоною Леонідівною; зобов'язання Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності № 12731979 від 24.12.2015р., вчиненого державним реєстратором Клочком Тарасом Петровичем Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про реєстрацію права власності на нежиле приміщення № 855 - магазин непродовольчих товарів, загальною площею 447,9 кв. м., розташованого за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 52 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 00) за ПАТ «ВТБ БАНК»().

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що державний реєстратор проводить державну реєстрацію прав тільки у випадку встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в той же час, на момент проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень на зазначений об'єкт нерухомості за ПАТ «ВТБ Банк», існувало обтяження арештом нерухомого майна на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015р. та на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року щодо накладення арешту на об'єкти нерухомості та заборони на вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, яке належить TOB «АТЛ».

Позивач зазначає, що оскільки наявність запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій, оскаржуване рішення прийняте необґрунтовано, є протиправним та підлягає скасуванню

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Відповідач 1 явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, письмових заперечень та копії матеріалів, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, суду не надав.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині вимог, пред'явлених до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У письмових запереченнях відповідач 2 зазначив, що відповідно до норм законодавства, що діяли на момент прийняття оскаржуваного рішення, прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, належало до компетенції державних реєстраторів прав на нерухоме майно Міністерства юстиції України. Державний реєстратор Управління державної реєстрації лише вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі прийнятого рішення державним реєстратором на нерухоме майно Міністерства юстиції України та сформував витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Окрім того, у додаткових запереченнях, поданих до суду, відповідач 2 зазначає, що відповідно до чинного законодавства на час розгляду справи по суті і винесення рішення Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві не має повноважень щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій, в тому числі і щодо скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, у письмових запереченнях третя особа 1 зазначила суду, що на момент здійснення реєстраційної дії ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015р. про забезпечення позову, на яку посилається позивач, скасована. В той же час, інших перешкод для задоволення іпотекодержателем своїх вимог за рахунок іпотечного майна та здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки на момент винесення оскаржуваного рішення не існувало.

Представник третьої особи 2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, проте, будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав.

Представник третьої особи 3 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив суду, що банк в рахунок виконання зобов'язань по кредитному договору, здійснив 04.09.2015 року звернення стягнення в позасудовому порядку на Предмет іпотеки (Нежилі приміщення (в літ. А), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Якуба Коласа, буд. 10, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 25 (групи приміщень № 1) другого поверху, з № 1 по № 4 (групи примі № 1) надбудови загальною площею - 1194, 50 кв. м. про що був внесений відповідний запис (індексний номер: 24320003 від 10.09.2015 р. 15:31:27 зроблений ОСОБА_4), шляхом реєстрації права власності за Банком на підставі Іпотечного договору, задовольнивши свої вимоги по кредитному договору, всі інші зобов'язання TOB «ATЛ» перед ПАТ «ВТБ БАНК» є такими, що виконані. А тому нежиле приміщення № 855-магазин непродовольчих товарів, загальною площею 447,9 кв. м., розташоване за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 52 не є предметом застави за іпотечним договором і повинно бути включене до ліквідаційної маси боржника для подальшого задоволення вимог інших кредиторів на загальних підставах.

Представник третьої особи 4 у судове засідання не прибув, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Між ПАТ «ВТБ Банк» та TOB «АТЛ» укладено Кредитний договір №4 від 01.06.2010 року за умовами якого останньому надано кредит строком користування до 21.07.2014 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 01.06.2010 року між TOB «АТЛ» та Банком укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №2729, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк I.A., згідно якого, серед іншого, в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення № 855 за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, будинок 52, загальною площею 447,9 кв.м.

У зв'язку з неналежним виконанням TOB «АТЛ» своїх кредитних зобов'язань утворилася заборгованість останнього перед Банком. ПАТ «ВТБ Банк» надіслано до TOB «АТЛ» вимогу про усунення порушення від 05.11.2014 р., відповідно до якої боржнику надано 30-денний строк, з моменту отримання вимоги, для погашення заборгованості.

Оскільки боржник не вчинив жодних дій, тому ПАТ «ВТБ Банк», в рахунок погашення боргу, звернув стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, враховуючи наявність непогашеної кредитної заборгованості, ПАТ «ВТБ Банк» прийняло рішення про задоволення своїх грошових вимог до TOB «АТЛ» за рахунок предмета іпотеки.

Так, 14.09.2015р. до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від імені іпотекодержателя - ПАТ «ВТБ Банк» для реєстрації права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна подано відповідну заяву та пакет документів, що підтверджується карткою прийому заяви №24405784

За результатом розгляду зазначеної заяви та поданих документів державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Радченко Альоною Леонідівною прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 25295951 від 15.10.2015 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Згідно з нормативним приписом статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Законом, що регулював відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості на момент виникнення спірних правовідносин був Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004р. № 1952-IV.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

До повноважень органу державної реєстрації прав належить, зокрема: проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; забезпечення ведення Державного реєстру прав; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор, зокрема:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.10.2013р. № 868, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин. (надалі - Порядок № 868).

Пунктом 1 Порядку № 868 передбачено, що цей порядок визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п.п. 6 та 15 Порядку №868 документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник.

Електронні документи оформляються згідно з вимогами законодавства у сфері електронних документів, електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

В той же час, стаття 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить виключний перелік підстав, згідно яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заявлене право вже зареєстровано.

З аналізу викладених норм вбачається, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень має встановити, в першу чергу, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документів.

В той же час, за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації державний реєстратор зобов'язаний провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов TOB «АТЛ» мотивований тим, що на момент прийняття рішення про реєстрацію права власності ПАТ «ВТБ Банк» на предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, будинок 52, приміщення 855, загальною площею 447,9 кв.м, існувало обтяження арештом нерухомого майна та заборона на вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, яке належить TOB «АТЛ» з посиланням на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015 року у справі №200/7106/15-ц та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 09.04.2015 року в межах виконавчого провадження №47201713.

Таким чином, на думку позивача, реєстрація права власності за наявності вищезазначеного арешту вчинена з порушенням законодавства України що регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» року та Порядку №868.

В той же час, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що правова позиція позивача не відповідає дійсним обставинам, які існували на момент прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ «ВТБ Банк» на предмет іпотеки, оскільки, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.10.2015р. (час формування 15:03:30), в даному реєстрі відсутня будь-яка інформація щодо заборони відчуження та накладення арешту щодо зазначеного об'єкта на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015 року у справі №200/7106/15-ц.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення прийняте 15.10.2015 року та внесене в Державний реєстр о 15:06:04.

Також, суд вважає за необхідне окремо зазначити, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.11.2015 року у справі №200/7106/15-ц апеляційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк» - задоволено частково, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015 року про забезпечення позову скасовано та передано питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду заяви про забезпечення позову ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2015 року у справі №200/7106/15-ц у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Статтею 319 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Таким чином, ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015 року у справі № 200/7106/15-ц втратила чинність з 25.11.2015 року.

Позивач до суду звернувся 05.02.2016р., а отже станом на момент звернення позивача з позовом до суду ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2015р. у справі №200/7106/15-ц втратила чинність.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що заходи забезпечення адміністративного позову, на які посилається позивач, як на обґрунтування позовних вимог, станом на момент його звернення до суду втратили чинність, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не буде спрямовано на захист порушеного права позивача.

Щодо постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 09.04.2015 року в межах виконавчого провадження №47201713 суд зазначає, що відомості про вказану постанову також відсутні в Державному реєстрі, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15.10.2015р.

Окрім того, 31.08.2015р. державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову від 31.08.2015р., якою припинено чинність арешту, накладеного постановою від 09.04.2015р.

Окремо слід зазначити щодо посилань позивача на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року щодо накладення арешту на об'єкти нерухомості та заборони на вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, яке належить TOB «АТЛ».

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 30.01.2016р., зокрема, з розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяження», запис про обтяження на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 02.10.2015 року внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25367347 від 19.10.2015 року, тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, оскільки представником заявника подано всі необхідні документи, передбачені Законом та Порядком, на момент подання заяви про державну реєстрацію у реєстрі були відсутні відомості про державну реєстрацію обтяжень, у державного реєстратора не було підстав для відмови у державній реєстрації права власності, визначених статтею 24 Закону, а отже, державним реєстратором речових прав на нерухоме майно правомірно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 25295951 від 15.10.2015 року.

З огляду на зазначене, у суду також відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог про зобов'язання Управління Державної реєстрації Головного територіального правління юстиції у м. Києві скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності № 12731979 від 24.12.2015р., вчиненого державним реєстратором Клочком Тарасом Петровичем Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про реєстрацію права власності на нежиле приміщення № 855 - магазин непродовольчих товарів, загальною площею 447,9 кв. м., розташованого за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 52. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 00) за ПАТ «ВТБ БАНК»().

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, які є у справі, суд приходить до висновку необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛ» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко