Справа № 820/2973/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 листопада 2016 р. № 820/2973/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - Єрьоменко М.В.,

представника 3 особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Харківській області, треті особи - ОСОБА_2, ПАТ "Державний ощадний банк", про скасування постанови, зняття арешту майна та виключення майна з опису,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

-cкасувати постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 17.03.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 46217057 за виконавчим листом № 642/2490/13, виданим 29.10.2014 Ленінським районним судом м. Харкова.

- зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Харківській області вчинити дії щодо зняття арешту та заборони на відчуження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень на автомобіль марки Toyota, модель - LAND CRUISER 200,тип-легковий універсал-В, 2012 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ ХАРКІВ 01 грудня 2012 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що державним виконавцем не було виконано зобов'язання та не повідомлено банк, як заставодержателя, що має переважне право перед іншими стягувачами на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, про виникнення підстав для накладення арешту на майно шляхом його опису і оцінки, яке є предметом застави.

Представник третьої особи - ПАТ «Державний ощадний банк» - надав письмові заперечення, в яких зазначив, що дії державного виконавця по накладенню арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження є такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Представник позивача у судове засідання не прибув, проте надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідача та третіх осіб, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 03 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № R8В, згідно якого банк надав останньому грошові кошти в розмірі 379914 гривень, строком до 03.12.2019 року, а останній в свою чергу зобов'язався належним чином використати та повернути суму отриманого кредиту, та сплатити відповідну плату (проценти) за користування ним, у розмірі 15,99 % річних в строки передбачені у договорі.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору, між банком (заставодержателем) та ОСОБА_2 (заставодавець), укладено договір застави №R8В-Z1 від 03.12.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Матковою С.Л. за номером 3815, згідно якого ОСОБА_2 передав в заставу банку автомобіль марки Тоуotа, модель - LAND CRUISER 200, тип-легковий універсал-В, 2012 року випуску, колір-чорний. реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ Харків 01 грудня 2012 року.

03 грудня 2012 року в державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстраційним номером 13337037 зареєстровано обтяження на легковий автомобіль марки Тоуotа, модель - LAND CRUISER 200, тип-легковий універсал-В, 2012 року випуску, колір-чорний. реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, обтяжувач ПАТ «ВТБ БАНК», підстава договір застави №R8B-Z1 від 03.12.2012 року.

В подальшому, на підставі заяви стягувача - ПАТ «Державний ощадний банк України» від 04.12.2014 року № 11/2-07-577, Ленінським ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження ВП №46217057 (постанова від 27.01.2015 року) про стягнення з боржника - ОСОБА_2- заборгованості у розмірі 208565, 94 грн. на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкова № 642/2490/13 від 29.10.2014 року.

Постановою Ленінського Відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 17.03.2015 року, накладено арешт та оголошено заборону відчуження на автомобіль марки Тоуotа, модель - LAND CRUISER 200, тип-легковий універсал-В, 2012 року випуску, колір-чорний. реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ Харків 01 грудня 2012 року.

Також, Постановою Ленінського Відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 17.03.2015 року, оголошено розшук майна автомобіль марки Тоуotа, модель - LAND CRUISER 200, тип-легковий універсал-В, 2012 року випуску, колір-чорний. реєстраційний номер НОМЕР_1.

Суд зазначає, що порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст. ст. 572-597 ЦК України, Законом України "Про заставу", Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Так, відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" № 2654-XII від 02.10.1992р, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає в силу договору чи закону.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону право застави виникає у заставодержателя з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Отже, звернення стягнення на предмет застави в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених заставою вимог за рахунок предмета застави.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що першочергове право на задоволення своїх вимог має той обтяжував, за яким зареєстровано обтяження раніше, ніж за іншими обтяжувачами, у тому числі, я кщо вони не провели процедуру реєстрації обтяження .

Згідно ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Пунктом 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Судом не приймається до уваги посилання ПАТ "Державний ощадний банк України", який не є заставодержателем, на порушення позивачем вищезазначених норм права, з огляду на те, що вартість предмета застави складає 804934, 00грн. (а.с. 28), а станом на 26.10.2016 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором складає 230857, 31 грн., відповідно до розрахунку суми заборгованості № 1 (а.с. 123).

Згідно ч. 4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Таким чином, звернення стягнення на предмет застави в порядку примусового виконання проведено державним виконавцем за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача ( ПАТ «Державний ощадний банк»), який не є заставодержателем, та у порушення передбаченого ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України « Про заставу» пріоритету права заставодержателя на задоволення забезпечених заставою вимог за рахунок предмета застави.

Поряд з цим, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ст.57 Закону України "Про виконавче провадження").

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, в спірному виконавчому провадженні державний виконавець повинен був вчинити дії, що передбачені ч.4 ст. 54 Закону, а саме: про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Так, державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2015 року, про розшук майна боржника від 17.03.2015 року та про арешт майна боржника від 17.03.2015 року в межах виконавчого провадження № ВП 46217057, направлені лише на адреси ОСОБА_2, ППТ «Державний ощадний банк України» та Ленінському районному суду м. Харкова згідно супровідних листів від 28.01.2015 року № 1769, від 18.03.2015 року № 6638, від 18.03.2015 року № 6639.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в порушення вищезазначених норм права, не надано доказів направлення державним виконавцем на адресу ПАТ «ВТБ Банк», як заставодержателя, постанов про відкриття провадження та накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2, та взагалі повідомлень про звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, що не узгоджується з приписами ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" та порушує переважне право позивача звернення на стягнення заставного майна.

При цьому суд зазначає, що, виходячи з вимог законів України "Про заставу", "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", "Про виконавче провадження", повним та належним засобом захисту прав позивача є задоволення позовних вимог шляхом зняття арешту з майна.

Вказана правова позиція також узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в постанові від 01 березня 2016 року по справі № 0870/5301/12.

Отже, підсумовуючи вищезазначене, зважаючи на те, що договір застави № №R8В-Z1 укладений 03.12.2012 року та обтяження зареєстровано 03.12.2012 року( з метою забезпечення виконання умов за кредитного договору від 03.12.2012 року № R8В), а подальше накладення арешту на рухоме майно - транспортний засіб автомобіль марки Тоуotа, модель - LAND CRUISER 200, тип-легковий універсал-В, 2012 року випуску, колір-чорний. реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6, виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ Харків 01 грудня 2012 року, за вказаними постановами відповідача відбулось у 2015 році, тобто зареєстрована належним чином застава виникла в грудні 2012 року, тобто раніше накладеного в 2015 році арешту, а, отже, наявні підстави для скасування постанови відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та для звільнення вищевказаного рухомого майна з-під арешту.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі викладеного вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, через що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" до Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Харківській області, треті особи - ОСОБА_2, ПАТ "Державний ощадний банк", про скасування постанови, зняття арешту майна та виключення майна з опису - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 17.03.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 46217057 за виконавчим листом № 642/2490/13, виданим 29.10.2014 Ленінським районним судом м. Харкова.

Зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Харківській області вчинити дії щодо зняття арешту та заборони на відчуження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень на автомобіль марки Toyota, модель - LAND CRUISER 200,тип-легковий універсал-В, 2012 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого ВРЕР №1 ГУМВСУ ХАРКІВ 01 грудня 2012 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников