Справа № 813/3644/16
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

11 листопада 2016 року Справа № 813/3644/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача Мисак О.В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, з вимогами: визнати протиправним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 24.04.2016 року №979 о/с в частині пункту 3, що стосується звільнення з органів внутрішніх справ за п. 36 «з» (через скорочення штатів) старшини міліції ОСОБА_3, міліціонера взводу №2 роти №3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Львів» ГУ МВС України у Львівській області з 06.11.2015 року; стягнути з ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, тобто за період з 27 січня 2016 року по 21 жовтня 2016 року; допустити негайне виконання рішення суду в частині щодо стягнення на користь ОСОБА_3 грошового забезпечення за один місяць вимушеного прогулу.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просив визнати поважними причини пропуску та поновити строк звернення з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

В обґрунтування вказаного покликається на рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 року у справі №8-рп/2013, в якому вказано, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснено роботодавцем нарахування таких виплат.

У судовому засіданні представник позивача вказане клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв'язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду. Зазначив, що 25.04.2016 року наказом ГУМВС №979 о/с ОСОБА_3 звільнено з ОВС за п.п. «з» п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС. Із вказаним наказом позивач ознайомлений 16.05.2016 року, про що власноручно зазначив на копії наказу, а відтак при отриманні наказу позивачу стало відомо про його існування. Таким чином позивач звернувся до суду із пропущенням строку встановленого нормами КАС України, тобто більш ніж через п'ять місяців з моменту коли останній дізнався про існування такого.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються подані клопотання, а також ті, які мають значення для їх вирішенні, та керується наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За правилами ч. 5 ст. 121 КАС України якщо в ході підготовчого провадження суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Так, судом встановлено, що Наказом №979о/с від 25.04.2016 року ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штатів за п. 63 "з".

Представник позивача не заперечив, що про існування такого йому стало відомо 16.05.2016 року, крім того, копію оскаржуваного наказу позивач отримав.

Суд вважає покликання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до долученої до матеріалів справи копії Наказу ГУ МВС України у Львівській області від 25.04.2016 року №979о/с, з вказаним наказом про звільнення позивач ознайомлений, копію такого отримав 16.05.2016 року.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів поважності пропуску строків звернення до суду.

Суд керуючись ч. 2 ст. 8 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду за своєю суттю не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і шляхом встановлення строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 1-9/2011 від 13 грудня 2011 р. № 17-рп/2011, надаючи оцінку конституційності скорочення строків на звернення до суду, серед іншого зазначено, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою, а тому у процесуальних кодексах лише скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено. Наведені зміни не унеможливлюють ефективного розгляду судових справ, тому не суперечать Конституції України.

З наведеної правової позиції Конституційного Суду України слідує, що наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу закону, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами. Розглянувши матеріали позову та доданих до нього документів суд вважає, що наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено та судом з матеріалів позовної заяви не встановлено, а тому адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 121, 155, 158-160, 165, 167 КАС України, суд -

у х в а л и в :

1.У задоволенні клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

2.Клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду - задовольнити.

3.Позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, згідно ст. 186 КАС України. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано, згідно ст. 254 КАС України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.11.2016 року.