Справа № 450/2644/16-а
Суддя: Мусієвський В. Є.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/2644/16-а Провадження № 2-а/450/166/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі - Микитів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яворівського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, старшого сержанта поліції Каліновського Тараса Івановича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, старшого сержанта поліції Каліновського Т.І., у якому просить визнати дії посадової особи поліцейського Яворівського ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції Каліновського Т.І. щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову від 06.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.10.2016 року близько 17 год. 05 хв. рухався автомобілем ВАЗ 210994, н.з. НОМЕР_2 з причепом д.н. НОМЕР_1, не порушуючи правил дорожнього руху, на 38 км. автодороги Львів-Краковець його безпричинно зупинив поліцейський Яворівського ВП ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Каліновський Т.І., який є посадовою особою. На зауваження про безпричинну зупинку його автомобіля поліцейський почав питати спочатку про наявність вогнегасника, аптечки, далі попросив пред'явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, що він і зробив. Після цього просив пред'явити страховий поліс на автомобіль та причеп до нього. Оскільки страховий поліс пред'являється у випадку ДТП чи складення протоколу, він відмовив у проханні поліцейського та повідомив, що буде телефонувати на гарячу лінію 102. Через 30 хв, після дзвінка на 102, поліцейський вручив йому оскаржувану постанову про накладення штрафу в розмірі 425 грн. На клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання та надання можливості скористатися допомогою адвоката, поліцейський відмовив йому. Наголошує на тому, що рухався з увімкненими фарами, а тому запис у постанові про рух з вимкненими фарами не відповідає дійсності та під час спілкування поліцейський жодного разу не звернув на це уваги. Справу про адміністративне правопорушення було розглянуто без нього, у службовому автомобілі поліцейського, він не мав можливості скористатися правовою допомогою, не роз'яснено йому прав та обов'язків, не надано можливості дати пояснення та заявити клопотання, ознайомитися з доказами. Можливість заявити клопотання він отримав лише після надання на руки вже складеної постанови.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, відповідно до ст. 128 КАС України проводить розгляд справи у відсутності відповідачів, на підставі наявних в матеріалах справи документів та доказів, проти чого позивач не заперечував.

При цьому, суд виходить виключно з вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи, що відповідачі проігнорували судовий виклик та не скористалися своїми правами, передбаченими ст.49 та ст.51 КАС України, суд визнає відсутніми докази відповідачів, а недовіряти доводам позивача, у суду немає підстав.

Відповідно до ст. 41 ч. 1 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову виходячи із наступного.

Із постанови серії БР №144243 від 06.10.2016 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автомативному режимі вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автомобілем марки ВАЗ 210994 та причепом ЗИМ 9601, 06.10.2016 року о 17.05 год. на 38 км+500м автодороги Львів-Краковець поза населеним пунктом рухався з вимкненими фарами ближнього світла та категорично відмовився пред'явити для перевірки поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Диспозицією ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Таким чином, підставою для винесення постанови стала відмова позивача у пред'явленні полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст.21.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року з наступними змінами, контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Приписами п.2.1 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

В силу п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Отже, не заслуговує на увагу посилання позивача на правомірність відмови у наданні полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідачами не спростовано, що фари ближнього світла транспортного засобу ВАЗ 210994, н.з. НОМЕР_2 з причепом д.н. НОМЕР_1, яким керував позивач, на момент зупинки були ввімкнені.

Стаття 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Відповідно до частини першої цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (частина друга статті 258 КУпАП).

Відповідно до частини третьої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Також відповідно до положень частини четвертої цієї статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (частина п'ята статті 258 КУпАП).

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті та на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 126 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини третьої цієї статті протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 126 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 1271-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП, можуть розглядатися за місцем вчинення правопорушення, за місцем обліку транспортних засобів, за місцем проживання порушників.

Статтею 222 КУпАП визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органам Національної поліції.

Зокрема, в частині першій цієї статті за адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124-1-126 цього Кодексу, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право органи Національної поліції, зокрема, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Отже, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 126 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

З наведеного вбачається, що працівником поліції, всупереч вимог законодавства, зокрема норм КУпАП, при накладенні на позивача адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП не було складено відповідного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, що є причиною для скасування оскаржуваної постанови від 06.10.2016 року.

Як вбачається з листа Яворівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області від 07.11.2016 року №14172/04/53-2016, у згаданому відділі працює старший сержант Калиновський Тарас Іванович, а не Каліновський Т.І., як зазначено у позові.

Таким чином, позивач допустив описку у прізвищі працівника поліції, який склав оскаржувану постанову у зв'язку з її неналежною копією.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 41, 48, 71, 86, 128, 160-163, 167 КАС України, ст. ст. 122, 251, 254-256, 288 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії службової особи Яворівського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого сержанта поліції Калиновського Тараса Івановича щодо притягнення ОСОБА_1 протиправними та скасувати винесену ним постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №144243 від 06.10.2016 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її проголошення або отримання копії.

Суддя В. Є. Мусієвський