Справа № 461/4985/16-а
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/4985/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої: судді - Городецької Л.М.

при секретарі: Думичі Р.М.,

з участю представника

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції міста Львова, Інспектора Патрульної служби Управління патрульної поліції міста Львова ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції міста Львова, Інспектора Патрульної служби Управління патрульної поліції міста Львова ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що 10.07.2016 року приблизно о 22 год. 00 хв. він поставив свій автомобіль TOYOTAAURIS, реєстраційний номер НОМЕР_1 для тимчасової стоянки перед вїздом до свого гаражу, який знаходиться у дворі багатоквартирного буд. № 19 по вул. Дж. Дудаєва у м. Львові. При цьому проїзд до двору будинку відсутній, оскільки між його гаражем та будинком є лише пішохідний прохід шириною 90 см. В цей час інспектором УПП м. Львова ОСОБА_4 була винесена щодо ОСОБА_2 постанова про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у зв'язку із порушенням п. 15.10 Правил дорожнього руху України. Даною постановою на нього накладене стягнення у виді штрафу 510,00 грн.

Позивач вважає постанову інспектора УПП м. Львова протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, зазначає, що протиправними діями відповідачів йому завдано моральну шкоду.

Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову інспектора УПП м. Львова від 20.07.2016 року; закрити провадження в адміністративній справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; стягнути з державного бюджету на його користь у відшкодування моральної шкоди суму 1000,00 грн. та суму сплаченого судового збору.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Пояснив, що фактично проїзду на прилеглу територію буд. № 19 по вул. Дудаєва немає, є тільки проїзд до належного йому гаражу та прохід до внутрішнього двору.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Суду пояснила, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки останній допустив стоянку автомобіля безпосередньо на вїзді до прилеглої території. Постанову інспектора вважає законною та обґрунтованою.

Дослідивши додані до позову документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з частиною 2 статті 124 Конституції України, яка є нормою прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) зазначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність..

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 122 КУпАП, визнається перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Судовим розглядом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 096863 від 20.07.2016 року на ОСОБА_2 накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що 20.07.2016 року він, керуючи автомобілем TOYOTA AURIS, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив стоянку транспортного засобу перед вїздом у двір буд. № 19 по вул. Дж. Дудаєва у м. Львові, внаслідок чого унеможливив вїзд-виїзд до прилеглої території, чим порушив п. 15.10 «а» ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані,на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою,яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто наявність правопорушення повинна бути підтверджена доказами.

Серед доказів, що були вивчені інспектором поліції є пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили факт перебування автомобіля позивача перед брамою будинку № 19 по вул. Дж. Дудаєва у м. Львові.

Пункт 15.10 «а» ПДР України вказує, що стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка. В той же час, зупинка заборонена ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду (п. 15.9 «и»).

Поняття прилегла територію визначена ПДР України, як територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів того, що вказана брама є вїздом на прилеглу територію (до подвіря будинку № 19) інспектором вивчено не було та суду не надано.

Натомість, відповідно до наданих суду фотографій, вїзні ворота в буд. № 19 по вул. Дж. Дудаєва утворюють наскрізний проїзд до двору вказаного будинку. Однак, у дворі розміщений гаражний бокс, який розташований таким чином, що проїзд до двору будинку відсутній, а є лише прохід, який не може бути використаний транспортними засобами. Відтак, вїзна брама в буд. № 19 може бути використана лише для заїзду до гаражу, а не у двір як на прилеглу територію.

Складом адміністративного правопорушення є сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. При цьому обєктивною стороною є обставини, дії особи, в яких полягає суть правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у зв'язку з тим, що брама будинку № 19 по вул. Дж. Дудаєва не є вїздом на прилеглу територію, у діях ОСОБА_2 відсутнє порушення п. 15.9 чи 15.10 ПДР України. А отже, відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку відсутня належна доказова база, яка б підтверджувала факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовувала правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Між тим, позивачем не було доведено заподіяння йому моральної шкоди, втрат немайнового характеру, не надано належних та допустимих доказів її заподіяння на суму 1000,00 грн., а тому в задоволенні вищезазначених позовних вимог необхідно відмовити.

У зв'язку з відмовою у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди, судовий збір у сумі 551,20 грн., у відповідності до ст. 94 КАС України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.11,70, 104, 123, 160, 163 КАС України, -

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 20 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП України, у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень скасувати, провадження по справі - закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

На постанову суду першої інстанції може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом першої інстанції частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.М.Городецька