Справа № 815/4987/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4987/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

суддів: Єфіменка К.С., Іванова Е.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека бізнесу» до Міністерства внутрішніх справ України про скасування рішення та наказу «Про анулювання ліцензії» № 760 від 04.08.2016 року в частині анулювання ліцензії МВС України на право надання послуг з охорони власності та громадян серії АГ № 505474 від 02.03.2011 року,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Безпека бізнесу» (надалі по тексту позивач або ТОВ «Безпека бізнесу») звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (надалі по тексту відповідач або МВС України), в якому просить скасувати рішення МВС України та наказ про анулювання ліцензії № 760 від 04.08.2016 року в частині анулювання ліцензії МВС України на право надання послуг з охорони власності та громадян серії АГ № 505474 від 02.03.2011 року, виданої ТОВ «Безпека бізнесу».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» з 27.07.2016 року по 29.07.2016 року органом ліцензування (МВС України) було проведено позапланову перевірку додержання ТОВ «Безпека бізнесу» вимог ОСОБА_1 умов провадження охоронної діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2015 року № 960 у звязку з виявленням в інформаційних ресурсах Головного управління Державної фіскальної служби м. Києва інформації, що не узгоджується з інформацією, що подається ліцензіатом органу ліцензування відповідно до вимог Закону (щодо виконання ліцензіатом розпорядження МВС від 25.02.2016 року № 01-2016 про усунення порушень ОСОБА_1 умов). На підставі вищевказаної перевірки було складено акт № 24/3-1129 від 28.07.2016 року проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання ТОВ «Безпека бізнесу» вимог законодавства у сфері охоронної діяльності, в якому встановлено порушення позивачем ч.ч. 1,3 ст. 8 Закону України № 4616-УІ, п.п. 5 п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 960. В результаті чого було складено акт про повторне порушення ліцензіатом ОСОБА_1 умов від 28 липня 2016 року № 24/3-1130. 04 серпня 2016 року Управлінням ліцензування МВС України було прийнято рішення та видано наказ № 760 про анулювання Ліцензії МВС України на право надання послуг з охорони власності та громадян серії АГ № 505474 від 02.03.2011 року, виданої ТОВ «Безпека бізнесу», на підставі акту про повторне порушення ліцензіатом ОСОБА_1 умов від 28.07.2016 року № 24/3-1130. Позивач не погоджується з зазначеним рішенням та вважає його таким, що прийнято з порушенням чинного законодавства у сфері ліцензування та контролю, з огляду на те, що відповідачем неправильно зроблений висновок відносно того, що виявлені в процесі перевірки порушення є повторними та при проведенні перевірки контролюючим органом не було прийнято до уваги пояснення та документи, надані ТОВ «Безпека бізнесу».

Від відповідача до суду надішли письмові заперечення на позов, в яких відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись в цілому на те, що згідно з актом, складеним за результатами перевірки діяльності ТОВ «Безпека бізнесу» №24/3-227 від 24.02.2016 року (перевірка №1) виявлено ряд порушень ОСОБА_1 умов. Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами перевірки МВС справ України було видано розпорядження від 25.02.2016 року №01-2016 про усунення порушень ОСОБА_1 умов у строк до 25.03.2016 року. Про виконання даного розпорядження, зокрема, шляхом розірвання зазначених вище договорів охорони фізичних осіб, ТОВ «Безпека Бізнесу» повідомило МВС України листом від 22.03.2016 року № 22/03-16. З метою перевірки цієї інформації МВС України було надіслано запит до Державної фіскальної служби (ДФС). Відповідно до наданої з наявних у ДФС баз даних інформації позивач продовжував отримувати кошти, що підлягають сплаті за надання послуг за вказаною вище категорією цивільно-правових договорів охорони, які було укладено та виконувалися із порушеннями. У звязку з виявленням в інформаційних ресурсах ДФС інформації, що не узгоджується з інформацією позивача про виконання розпорядження МВС, за погодженням з ДРС (лист погодження №4742/0/20-16) для проведення позапланового заходу з контролю видано наказ МВС від 26.07.2016 року № 602 про проведення позапланової перевірки додержання ТОВ «Безпека Бізнесу» вимог ОСОБА_1 умов. На підставі вищевказаного наказу оформлено посвідчення на проведення позапланової перевірки діяльності позивача від 26.07.2016 № 81-2016. Предметом перевірки визначено: перевірка підпункту 5 пункту 7 та пункту 15 ОСОБА_1 умов. В період з 27.07.2016 року по 28.07.2016 року уповноваженими представниками Міністерства внутрішніх справ України, як органу ліцензування проведено перевірку охоронної діяльності позивача. В ході перевірки повторно виявлено порушення підпункту 5 пункту 7 ОСОБА_1 умов. За результатами - складений акт про повторне порушення ліцензіатом ОСОБА_1 умов від 28.07.2016 року №24/3-1130. Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов є підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії. На виконання вимог зазначеної статті МВС України видано наказ №760 від 04.08.2016 року про анулювання ліцензії на провадження охоронної діяльності ТОВ «Безпека Бізнесу».

До суду з'явилися представники позивача.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У письмових запереченнях на позов відповідач просив розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у матеріалах справи документами.

Відповідно до вимог ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд виходив з наступних підстав та мотивів.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ТОВ «Безпека бізнесу» здійснює свою господарську діяльність відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 592885 від 30.12.2010 року. Основним видом діяльності ТОВ «Безпека бізнесу» відповідно до Статуту, довідки з ЄДРПОУ є надання послуг, пов'язаних з охороною державної та іншої власності.

Так, на підставі ліцензії МВС України на право надання послуг з охорони власності та громадян серії А1 № 505474 від 02.03.2011 року ТОВ «Безпека бізнесу» надає комплекс організаційно-технічних заходів, які здійснюються товариством в інтересах 322 клієнтів.

ТОВ «Безпека бізнесу» надає юридичним та фізичним особам послуги у сфері охоронної діяльності на підставі укладених з Замовниками цивільно-правових договорів про надання послуг.

На виконання вимог статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України № 609 від 05.08.2015 року «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» Міністерством внутрішніх справ України було прийнято наказ № 1606 від 21.12.2015 року про затвердження планів перевірок додержання ліцензіатами вимог ОСОБА_1 умов на І квартал 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі наказу № 103 від 15.02.2016 року відповідачем було оформлено посвідчення (направлення) № 01-2016 від 22.02.2016 року на проведення заходу, підписане заступником Міністра внутрішніх справ України та засвідчене печаткою. У посвідченні зазначено усю інформацію, яка передбачена ч. 3 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Відповідно до напису та особистого підпису на посвідченні, від позивача з ним ознайомився заступник директора ТОВ «Безпека Бізнесу» ОСОБА_2.

Судом встановлено, що відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та згідно з планом перевірок додержання ліцензіатами вимог ОСОБА_1 умов на І квартал 2016 року, затвердженого наказом МВС України від 21.12.2015 року № 1606, у період з 11:00 год. 23.02.2016 року по 16:00 год. 24.02.2016 року посадовими особами органом контролю (МВС України) було проведено планову перевірку додержання ТОВ «Безпека бізнесу» вимог законодавства у сфері охоронної діяльності.

За результатом проведення вищезазначеного планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання ТОВ «Безпека бізнесу» вимог законодавства у сфері охоронної діяльності посадовими особами відповідача було складено акт № 24/3-227 від 24.02.2016 року (а.с. 23-51 том 1).

Форма акту, який складається за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства у сфері охоронної діяльності затверджена наказом МВС України «Про затвердження уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) Міністерством внутрішніх справ» від 04.02.2016 року № 85 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 лютого 2016 року за № 294/28424).

Складений за результатами вищезазначеної перевірки акт № 24/3-227 від 24.02.2016 року - повністю відповідає закріпленій законодавством формі.

Згідно з вказаним актом №24/3-227 від 24.02.2016 року, відповідачем виявлено ряд порушень ОСОБА_1 умов, зокрема: підпункту 5 пункту 7 у частині надання послуг з охорони громадян на підставі письмових цивільно-правових договорів охорони (90 договорів на послуги з охорони фізичних осіб та оперативного реагування на тривожні сигнали від мобільних кнопок тривоги), які укладено за відсутності у замовників охоронних послуг документів, що підтверджують їх повноваження на законних підставах перебувати у визначених місцях охорони; пункту 15 - у частині відсутності в штаті субєкта охоронної діяльності персоналу охорони за посадами «охоронців», які відповідають кваліфікаційним вимогам, визначеним наказом Мінпраці від 29 грудня 2004 року № 336, за наявності письмових цивільно-правових договорів на послуги з охорони фізичних осіб та оперативного реагування на тривожні сигнали від мобільних кнопок тривоги (охорона 218 громадян, згідно зі списком договорів пультової охорони ТОВ «Безпека Бізнесу», який було надано позивачем у рамках перевірки).

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами перевірки МВС України було видано розпорядження від 25.02.2016 №01-2016 про усунення порушень ОСОБА_1 умов у строк до 25.03.2016 року (а.с. 53-55 том 1).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дане розпорядження містило усі передбачені законодавством відомості, а також вимогу усунути виявлені порушення у визначений строк.

Про виконання даного розпорядження, зокрема, шляхом розірвання зазначених вище договорів охорони фізичних осіб, ТОВ «Безпека Бізнесу» повідомило МВС України листом від 22.03.2016 року № 22/03-16 (а.с. 56-58 том 1).

З метою перевірки цієї інформації МВС України було надіслано запит до Державної фіскальної служби України (ДФС України).

Як зазначив відповідач, відповідно до наданої з наявних у ДФС України баз даних інформації позивач продовжував отримувати кошти, що підлягають сплаті за надання послуг за вказаною вище категорією цивільно-правових договорів охорони, які було укладено та виконувалися із порушеннями.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставою для здійснення позапланових заходів (перевірки діяльності) є перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю).

У звязку з виявленням в інформаційних ресурсах ДФС України інформації, що не узгоджується з інформацією позивача про виконання вищезазначеного розпорядження МВС України, за погодженням з ДФС (лист погодження №4742/0/20-16) для проведення позапланового заходу з контролю видано наказ МВС України від 26.07.2016 року № 602 про проведення позапланової перевірки додержання ТОВ «Безпека Бізнесу» вимог ОСОБА_1 умов.

На підставі вищевказаного наказу оформлено посвідчення на проведення позапланової перевірки діяльності позивача від 26.07.2016 року № 81-2016. Предметом перевірки визначено: перевірка підпункту 5 пункту 7 та пункту 15 ОСОБА_1 умов.

На підставі викладеного, відповідно до вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» у період з 27.07.2016 року по 28.07.2016 року посадовими особами МВС України, як органу ліцензування проведено перевірку додержання ТОВ «Безпека бізнесу» вимог ОСОБА_1 умов провадження охоронної діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.11.2015 року № 960 у звязку з виявленням в інформаційних ресурсах ГУ ДФС м. Києва інформації, що не узгоджується з інформацією, що подається ліцензіатом органу ліцензування відповідно до вимог Закону (щодо виконання ліцензіатом розпорядження МВС України від 25.02.2016 року № 01-2016 про усунення порушень ОСОБА_1 умов), за результатами якої складено акт № 24/3-1129 від 28.07.2016 року (а.с. 103-117 том 1).

Як вбачається з акту № 24/3-1129 від 28.07.2016 року, в ході проведення вищезазначеної перевірки, посадовими особами відповідача повторно виявлено порушення позивачем підпункту 5 пункту 7 ОСОБА_1 умов, у звязку з цим, відповідачем складено акт про повторне порушення ліцензіатом ОСОБА_1 умов від 28.07.2016 року №24/3-1130 (а.с. 119-122 том 1).

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» акт про повторне порушення ліцензіатом ліцензійних умов є підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії.

На виконання вимог зазначеної статті МВС України видано наказ №760 від 04.08.2016 року «Про анулювання ліцензії на провадження охоронної діяльності ТОВ «Безпека Бізнесу» (а.с. 124-125 том 1).

Відповідно до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» органом оскарження рішень про анулювання ліцензії є Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування (орган при Державній регуляторній службі України).

Відповідно до частин 2, 8, 9 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» рішення про анулювання ліцензії, прийняте на підставі виявлення повторних порушень ліцензіатом ОСОБА_1 умов, набирає чинності через тридцять календарних днів з дня його прийняття.

Якщо ліцензіат протягом строку набрання чинності рішенням органу ліцензування про анулювання ліцензії, встановленого частиною 8 цієї статті, подає скаргу (апеляцію) до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, дія цього рішення органу ліцензування зупиняється до прийняття рішення спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування за результатами розгляду апеляції Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування.

Судом встановлено, що Державна регуляторна служба України розглянувши скаргу ТОВ «Безпека бізнесу» від 18.08.2016 року прийняла рішення про відхилення апеляції про що видала розпорядження від 16.09.2016 року № 94 (а.с. 187 том 2).

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Представник позивача у судовому засіданні та в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, посилався на те, що МВС України, як орган ліцензування не врахував документи, нібито, надані для спростування вищевказаних у акті порушень.

Разом з тим, судом встановлено, що на підтвердження виконання вказаних пунктів ОСОБА_1 умов щодо надання послуг за додатковим договором від 19.03.2016 року №19/03-08 позивачем було надано акт Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 11.05.2005 року.

При цьому, відповідно до пункту 13 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (у редакції, чинній на момент складення акту про повторне порушення ліцензіатом ОСОБА_1 умов) акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, наданий позивачем є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію обєкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий обєкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Перелік прав, наданих вищевказаним документом - вичерпний.

Суд погоджується з доводами відповідача відносно того, що законодавством встановлено спеціальний порядок функціонування обєкта завершеного будівництвом, надаючи необхідні права, до яких не входить право на укладання договорів про охорону. На теперішній час на обєкт завершений будівництвом видаються інші документи в залежності від обставин: зареєстрована декларація або сертифікат. Разом з тим, позиція законодавчого органу відносно прав, які надаються цими документами - не змінилася.

Згідно з довідкою Управління ліцензування МВС України щодо анулювання ліцензії, видної ТОВ «Безпека Бізнесу» та Висновку за результатами розгляду матеріалів позапланової перевірки додержання позивачем ОСОБА_1 умов провадження охоронної діяльності, затвердженого начальником Управління ліцензування МВС України від 01.08.2016 року, будь-які інші документи, що підтверджують набуття речових прав на нерухоме майно відсутні.

Як вбачається з акту перевірки, порушення, виявлені при перевірці документації на наступні обєкти охорони - подібні:

- договір на послуги з охорони обєкта за допомогою ПЦО та охоронної сигналізації від 10.04.2016 року № 1609-ПО, укладений з фізичною особою ОСОБА_3 (обєкт охорони відповідно до договору - павільйон за адресою: смт. Авангард, вул. Широкий ряд. № 562/14), яка за договором оренди винаймає павільйон за адресою: смт. Авангард, вул. Широкий ряд. № 562, що підтверджує позивач у позові та називає це «простою помилкою»;

- договір на послуги з охорони обєкта за допомогою ПЦО та охоронної сигналізації від 30.06.2016 року № 1645-ПО, укладений з фізичною особою на імя ОСОБА_4 Лангар (обєкт охорони відповідно до договору - павільйон за адресою: смт. Авангард, вул. Харківська, торгове місце № 302), який має документи на торговий обєкт за адресою смт. Авангард, вул. Харківська, торгове місце № 3020, що позивач називає «опечаткою»;

- договір про надання послуг по прийому сигналу від мобільної кнопки від 18.05.2016 року №35-МК, укладений з особою на імя Цзоу Цюйбін (обєкт охорони - контейнер 20-ф, який знаходиться за адресою: ТК2 КП № 3 Зелена 1338) - також надано документи на інший обєкт охорони, (згідно з довідкою Управління ліцензування МВС України).

Вищезазначені три договори укладені із помилками/описками в адресі обєктів охорони, як стверджує позивач.

При цьому, згідно з підпунктом 6 пункту 7 ОСОБА_1 умов субєкт охоронної діяльності зобовязаний вести письмовий або електронний облік договорів охорони, виконувати умови договорів з надання охоронних послуг на користь третіх осіб лише за їх письмовою згодою. Під час укладання договорів зазначаються конкретний обєкт охорони, його місцезнаходження.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 6 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов та за результатами перевірки приймає рішення.

В даному випадку, відповідно до посвідчення на проведення перевірки від 26.07.2016 року, предметом перевірки визначено пункти ОСОБА_1 умов, які передбачають обовязкову наявність у особи права на володіння (користування) обєктом, чітко визначеним у договорі на надання охоронних послуг.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, що посадові особи органу ліцензування законом не наділені повноваженнями вираховувати вірогідність допущення помилок у тих чи інших документах, беручи на себе відповідальність за недотримання формальних вимог Закону.

Також як встановлено відповідачем в ході перевірки:

- договір про надання послуг по прийому сигналу від мобільної кнопки від 23.05.2016 року № 75-МК, укладений з особою на імя Чень Чжун Мінь (обєкт охорони - контейнер за адресою: ТК2 КП № 3 Зелена 1426) - згідно з довідкою Управління ліцензування МВС України договір оренди цього приміщення - з ознаками підроблення;

- договір про надання послуг по прийому сигналу від мобільної кнопки від 26.05.2016 року № 119-МК, укладений з особою на імя Е Сучжень (обєкт охорони - контейнер за адресою: ТК2 КП № 3 Зелена 1338) - договір оренди приміщення укладений із іншою особою - ОСОБА_5. Ніяких інших документів, зокрема, довіреності від ОСОБА_5 на імя Е Сучжень, яка б засвідчувала право укладання договорів від імені користувача обєктом, посадовим особам органу ліцензування надано не було;

- договір про надання послуг по прийому сигналу від мобільної кнопки від 11.06.2016 року №217-МК, укладений з особою на імя ОСОБА_6 ОСОБА_7 (обєкт охорони - склад за адресою: Базова 244) - на час перевірки згідно з документами, складеними за її результатами документ, що посвідчував право володіння (користування) обєктом охорони був відсутній;

- договір на надання послуг, укладений між позивачем та ТОВ «Сім Смаків» від 30.06.2016 року № 236- МК щодо 28 обєктів - згідно з документами, складеними за результатами перевірки на час її проведення документ (и), що посвідчував (ли) право володіння (користування) обєктами охорони був (ли) відсутній (і).

При цьому, позивач у позовній заяві вказує на наявність документів, які посвідчують право його контрагентів за вказаними вище договорами на користування визначеними обєктами, а саме договорів оренди, разом з тим, відповідно до акту про повторне порушення ліцензіатом ОСОБА_1 умов від 28.07.2016 року №24/3-1130 під час проведення перевірки позивача таких договорів у нього не виявилося.

В обґрунтування позовних вимог, позивач також посилається на положення законодавства, які регулюють відносини права власності, здійснення правомочностей власника (Конвенція прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), Конституція України).

При цьому, суд зазначає, що згідно з підпунктом 5 пункту 7 ОСОБА_1 умов субєкт зобовязаний надавати послуги з охорони власності і громадян на підставі письмових цивільно-правових договорів охорони, які укладаються за наявності в замовників охоронних послуг документів, що підтверджують їх повноваження на володіння (користування) обєктом охорони на законних підставах, а також правомірність перебування майна, транспортного засобу чи особи у визначеному місці охорони.

У позовній заяві позивач стверджує, що перебування нерухомого майна у власності особи свідчить про її право володіння/користування таким майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник може також передати право володіння/користування своїм майном іншій особі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 397 Цивільного кодексу України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам.

Відповідно до статті 398 Цивільного кодексу України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Також власник може передати своє майно у користування за договором найму (оренди) відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України.

При цьому, згідно зі ст. 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

З вищенаведеного вбачається, що законодавством розмежовано поняття права власності, володіння та користування майном та встановлено чіткі вимоги саме до підтвердження останніх при укладенні договорів про охорону обєктів.

Позивач також у позові вказує на те, що укладав договори із орендарями приміщень, а не з власниками.

Разом з тим, суд зазначає, що порушення, які встановлені в ході проведення перевірки, полягають у тому, що необхідні документи на підтвердження права володіння/користування вказаними обєктами нерухомості або не надано взагалі, або в них містяться невірні відомості.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» повторним порушенням ліцензіатом ліцензійних умов вважається вчинення ним протягом двох років з дня видання органом ліцензування розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов нового порушення хоча б однієї з вимог ліцензійних умов, щодо якої видавалося таке розпорядження.

В силу ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішення суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач - Міністерство внутрішніх справ України, як орган ліцензування охоронної діяльності, при прийнятті рішення (наказу) №760 від 04.08.2016 року «Про анулювання ліцензії на провадження охоронної діяльності ТОВ «Безпека Бізнесу», діяв обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку всім наданим сторонами на час розгляду справи доказам; суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Разом з тим суд враховує, що в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 року у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої ст. 124 Конституції України (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) в п. 3 зазначено, що положення частини другої ст. 124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у т.ч. судовий захист. Для забезпечення судового захисту Конституція України у ст. 124 встановила принципи здійснення правосуддя виключно судами. Із змісту частини другої ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням.

Таким чином, позивач, враховуючи свою адміністративну правосубєктність, керуючись ст.ст. 48, 56 КАС України, скористався своїм правом на судовий захист, при цьому згідно ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року його право не може бути обмежене, однак при встановлених судом обставинах підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека бізнесу» до Міністерства внутрішніх справ України про скасування рішення та наказу «Про анулювання ліцензії» № 760 від 04.08.2016 року в частині анулювання ліцензії МВС України на право надання послуг з охорони власності та громадян серії АГ № 505474 від 02.03.2011 року - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя С.О. Cтефанов

Судді К.С. Єфіменко

ОСОБА_8