Справа № 806/1651/16
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" листопада 2016 р. Справа № 806/1651/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "29" вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним і скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 02.08.2016 №174 о/с (по особовому складу), яким внесено зміни до пункту наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 22.07.2016 №165 о/с (по особовому складу) в частині звільнення його зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) щодо звільнення його відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням).

На обґрунтування позову зазначив, що проходив службу в Головному управлінні Нацполіції в Житомирській області та наказом ГУНП в Житомирській області від 22.07.2016 №165 о/с звільнений за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) з 27.07.2016 відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". У подальшому, наказом ГУНП в Житомирській області від 02.08.2016 №174 о/с змінено наказ №165 о/с, в частині звільнення його зі служби за пунктом 7 ч.2 ст.77 (через хворобу), зазначено, що вважати звільненим ОСОБА_3 зі служби в поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням). Вважає такий наказ протиправним, оскільки підставою для його видачі було свідоцтво про хворобу від 18.07.2016 №22/147 видане ВЛК "ТМО МВС України по Житомирській області" у якому вказано, що він обмежено придатний до проходження служби, тому повинен бути звільнений через хворобу. Зазначає, що у відповідача не було правових підстав вносити зміни в наказ про його звільнення через хворобу на звільнення за власним бажанням. У зв"язку з цим, просив скасувати спірний наказ.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 02.08.2016 №174 о/с відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі.

В засіданні суду представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) проходив службу в органах внутрішніх справ з 1995 року по 06.11.2015.

З 07.11.2015 позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області (далі - ГУНП в Житомирській області, відповідач).

З матеріалів справи убачається, що 04.07.2016 ОСОБА_3 подав на ім"я начальника ГУНП у Житомирській області рапорт про звільнення зі служби в поліції у зв"язку з погіршенням стану здоров"я з 27.07.2016. Перед звільненням просив направити його на медичне обстеження військово-лікарською комісією.

Наказом ГУНП в Житомирській області від 22.07.2016 №165 о/с позивач був звільнений за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) з 27.07.2016 відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".(а.с.7)

У подальшому, наказом ГУНП в Житомирській області від 02.08.2016 №174 о/с (по особовому складу) внесено зміни до пункту наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 22.07.2016 №165 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) капітана поліції ОСОБА_3 старшого інспектора Черняхівського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, та зазначено, що ОСОБА_3 вважати звільненим зі служби в поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням).(а.с.8)

Вважаючи такий наказ протиправним, позивач звернувся до суду для захисту порушеного права.

Відмовляючи у задовленні позову суд першої інтанції дійшов висновку, що позивачем подано рапорт про звільнення з поліції за власним бажанням, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституціїї України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України "Про Національну поліцію" призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Частиною 1 ст. 77 № 580-VІІІ Закону встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Системний аналіз зазначених норма права дає підстави для висновку, що особа рядового і начальницького складу має право звільнитися зі служби за власним бажанням, при цьому попередити начальника про своє рішення та подати відповідний рапорт за командою.

З матеріалів справи убачається, що 04.07.2016 ОСОБА_3 подав на ім"я начальника ГУНП у Житомирській області рапорт про звільнення зі служби в поліції у зв"язку з погіршенням стану здоров"я. Перед звільненням просив направити його на медичне обстеження військово-лікарською комісією.

Таким чином, з самого рапорта ОСОБА_3 не убачається, що він просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням. Більше того, з рапорта позивача убачається, що він просив звільнити його зі служби в поліції у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, а перед звільненням направити на обстеження військово-лікарською комісією.

Наказом ГУНП в Житомирській області від 22.07.2016 №165 о/с позивач був звільнений за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) з 27.07.2016 відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". Підставою для видачі такого наказу слугував рапорт ОСОБА_3 від 04.07.2016 та свідоцтво про хворобу від 18.07.2016 №228/147, видане ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області".

Разом з тим, наказом ГУНП в Житомирській області від 02.08.2016 №174 о/с (по особовому складу) внесено зміни до пункту наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 22.07.2016 №165 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) капітана поліції ОСОБА_3 старшого інспектора Черняхівського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, зазначивши, що ОСОБА_3 вважати звільненим зі служби в поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням.

Підставою для винесення спірного наказу зазначено свідоцтво про хворобу від 18.07.2016 №228/147 видане ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області".

Відповідно до п.1.67 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі УМВС України", затвердженого наказом МВС України від 06.02.2001 №85 на осіб рядового й начальницького складу, які проходять медичний огляд і підпадають під дію статей (пунктів) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальне визначення придатності до служби в органах внутрішніх справ, ВЛК виносить одну із таких постанов:

"Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час";

"Обмежено придатний до військової служби".

В окремих випадках, зумовлених поясненнями щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2), може бути винесена постанова про придатність до військової служби:

"придатний до військової служби".

Як убачається з матеріалів справи, за результатами медичного обстеження, 18.07.2016 постановою ВЛК, викладеною у Свідоцтві про хворобу №228/147 ОСОБА_3 визнано обмежено придатним до військової служби . (а.с.9)

Відповідно до п.2 ч.11 ст. 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_3 на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв"язку з хворобою).

Посилання суду першої інстанції на те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 є помилковим, оскільки це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки, а не порядок проходження служби поліцейськими в Національній поліції України.

Порядок проходження служби поліцейськими врегульовано Законом України "Про Національну поліцію".

За правилами, встановленими ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний позивачем наказ прийнятий необгрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, є неправомірним та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 198 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанов або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З урахуванням наведеного, постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову ОСОБА_3 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "29" вересня 2016 р. скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 02.08.2016 №174 о/с (по особовому складу), яким внесено зміни до пункту наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 22.07.2016 №165 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) капітана поліції ОСОБА_3 старшого інспектора Черняхівського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо звільнення ОСОБА_3 зі служби в поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" за пунктом 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Житомирській області Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

4-третій особі: - ,