Справа № 524/1925/16-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р.Справа № 524/1925/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.08.2016р. по справі № 524/1925/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

24.03.2016 року, ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1.) звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2№672244 від 04.03.2016 року.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.08.2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме: п. 2.31, п. 2.10 Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчення водія, затвердженого Наказом МВС України від 07.12.2009 року №515, п. 1.1, п. 2.1 Правил дорожнього руху України, ст. 23, п. 1 ст. 247, ст. 251 КпАП України та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав до Харківського апеляційного адміністративного суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає вимоги відповідача безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що прийнята відповідно до норм діючого законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 08.11.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, 04.03.2016 року поліцейським УПП в м. Кременчуці ДПП рядовим поліції Ющенком Р.А. було винесено постанову серії ПС2 №672244 у справі про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Наведена постанова була прийнята у зв'язку з тим, що 04.03.2016 року о16:40 ОСОБА_1 здійснював керування по вул. Б.Хмельницького, 62, м. Кременчука транспортним засобом RENAULT д.н.з. НОМЕР_1 не маючи на те право, так як був позбавлений водійського посвідчення, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись діями відповідача та постановою серії ПС2 №672244 від 04.03.2015 року, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідач не надав належних доказів в обґрунтування законності прийнятого рішення, що є предметом спору у справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції на підставі такого.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що свою незгоду з обставинами, зафіксованими в оскаржуваній постанові, позивач обґрунтовує тим, що він не порушував правила дорожнього руху, оскільки 04.03.2016р. за кермом автомобіля RENAULT д.н.з. НОМЕР_1 знаходився ОСОБА_4 При цьому, як зазначив позивач, він знаходився на пасажирському сидінні. Керуючи вказаним транспортним засобом ОСОБА_4 здійснив наїзд на електроопору, після чого вони заїхали на територію фірми «Румб». Близько 18:00 год. ОСОБА_1 було затримано працівниками патрульної поліції, після чого була складена оскаржувана постанова.

Колегія суддів зазначає, що згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти позову, відповідач посилається на письмові пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, пояснення вказаних свідків не доводять, що 04.3.2016р о 16:40 в м.Кременчуці по вул.Б.Хмельницького, 62, саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT д.н.з. НОМЕР_1.

При цьому, надані відповідачем докази на підтвердження законності винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення спростовуються показаннями свідка ОСОБА_4, який підтвердив суду, що саме він, а не ОСОБА_1 04.03.2016р. керував транспортним засобом RENAULT д.н.з. НОМЕР_1.

Вказані обставини також підтверджується постановами Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 12.05.2016р. у справі №524/1567/16-п та 524/1598/16-п від 03.06.2016р.

Крім того, наданий відповідачем відеозапис також не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП.

Отже, жодних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дій відповідача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість та протиправність постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №672244 від 04.032.2016 року, ухваленої відповідачем, відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, внаслідок чого спірна постанова підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.08.2016р. по справі № 524/1925/16-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на доведеність вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, оскільки суд першої інстанції зібрав, дослідив належним чином всі докази і дав їм правильну оцінку.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.08.2016р. по справі № 524/1925/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Ральченко І.М. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 14.08.2016 р.