Справа № 815/438/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/438/16
УХВАЛА

08 листопада 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Чабаненко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду питання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комінтернівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міндоходів в Одеській області № 222-о від 12.08.2013 року про звільнення ОСОБА_1 у запас Збройних сил України, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі Позивач, або ОСОБА_1В.) з адміністративним позовом, з урахуванням уточнень (т. 1 а.с.112-115), до Головного управління ДФС в Одеській області (далі Відповідач, або ГУ ДФС в Одеській області), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комінтернівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області (далі Третя особа, або Комінтернівська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області) про: визнання протиправними дій ГУ ДФС в Одеській області при вирішенні питання про поновлення Позивача на посаді та зобов'язання ГУ ДФС в Одеській області поновити майора податкової міліції ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на посаді старшого оперативного уповноваженого відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції Комінтернівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області з 17 березня 2008 року; визнання протиправним та скасування наказу № 272-о від 01.04.2008 року Державної податкової адміністрації в Одеській області в частині звільнення із займаної посади та зарахування в розпорядження ДПА в Одеській області майора податкової міліції ОСОБА_1; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства доходів і зборів в Одеській області від 12.08.2013 року №222-о про звільнення ОСОБА_1 у запас Збройних сил України.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що з червня 2001 року ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної податкової служби, остання займана посада - старший оперативний уповноважений відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції Комінтернівської ОДПІ Одеської області. Як вказав Позивач, у зв'язку з тим, що 14.03.2008 року стосовно ОСОБА_1 була незаконно порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст. 368 ч. 2 КК України, а 17.03.2008 року пред'явлено обвинувачення у вчиненні зазначеного злочину, 17.03.2008 року слідчим прокуратури Одеської області винесена постанова про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від посади, яка виконана Державною податковою адміністрацією в Одеській області шляхом видання наказу від 21.03.2008 року № 236с. Позивач зазначив, що 25.12.2015 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області закрив кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв'язку не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді та вичерпанням всіх можливостей їх отримання, тобто з реабілітуючих підстав, а також скасував постанову слідчого про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади. На думку Позивача, в даному випадку, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, він має бути поновлений на останній посаді, яку він займав, після цього Відповідач має у встановленому порядку вирішити питання про його переведення, скорочення, таке інше, що не перешкоджає розгляду питання про поновлення порушених прав позивача відповідно до приписів чинного законодавства. Позивач вважає, що рішення Відповідача про звільнення ОСОБА_1 з посади т також відбувались з порушенням діючого законодавства, мають бути визнаними протиправними та скасованими. Як зазначив Позивач, відповідно до Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Кабінетом Міністрів України 29.07.1991 року, яким керувався Відповідач видаючи відповідні накази щодо ОСОБА_1, передбачені окремі процедури звільнення осіб з посад та переміщення по службі. Зокрема, згідно з п. 40 вказаного Положення при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу на строк не більше 15 діб, у виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні допускається на строк понад 15 діб, але не більше двох місяців. Проте, Позивач перебував у розпорядженні з квітня 2008 року по серпень 2013 року, що не відповідає вимогам закону. Також, на думку Позивача, наведеним Положенням не передбачена можливість звільнення з посади, від якої особа відсторонена постановою слідчого, із зарахуванням у розпорядження на строк понад два місяці. Позивач зазначив, що згідно з повідомленням Відповідача ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних сил України на підставі ст. 64 п. «г» вказаного Положення, хоча зазначений нормативний акт містить п. 64 та відповідно підпункт «г». Позивач вважає, що під час вирішення питання про звільнення за зазначеними обставинами Відповідач мав керуватися серед іншого положеннями ст. 49-2 КЗпП України, але ОСОБА_1 не попереджалось про наступне звільнення через скорочення штатів, йому не пропонувалась інша посада. За таких обставин, Позивач вважає, що він набув право на відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, відстороненням від посади, а у Відповідача винило зобов'язання поновити його на колишній посаді, але він цього зобов'язання не виконує, отже його бездіяльність є протиправною. Також, на думку Позивача, протиправними є дії Відповідача по звільненню ОСОБА_1 з посади та у запас Збройних сил, тому підлягають скасуванню накази з цього приводу.

У судовому засіданні Позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (т. 1 а.с.117-118). В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що 21.03.2008 року наказом ДПА в Одеській області № 236-0 ОСОБА_1 було відсторонено від займаної посади старшого оперуповноваженого відділення боротьби з суб'єктами господарювання, що мають ознаки фіктивності та незаконним відшкодуванням ПДВ відділу податкової міліції Комінтернівської ОДПІ Одеської області та на період відсторонення припинено виплату грошового утримання. Як вказав Відповідач, 13.06.2013 року ДПС в Одеській області Позивачу було оголошено попередження про наступне звільнення за ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та складено акт відмови від підпису попередження про наступне звільнення від 13.06.2013 року № 63/11/15-32-04-02-19 і акт відмови від підписання акту щодо попередження про наступне звільнення від 13.06.2013 року № 64/11/15-32-04-02-19. 12.08.2013 року наказом ГУ Міндоходів в Одеській області № 222-о Позивача було звільнено в запас Збройних Сил України за п. г ст. 64 (через скорочення штатів). Таким чином, Відповідач зазначив, що Позивача було звільнено у зв'язку із змінами в організації праці, а саме у зв'язку з реорганізацією ДПС в Одеській області. Відповідач вказав, що порушення кримінальної справи відносно Позивача не було підставою для його звільнення, тому постанова про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 не є підставою для його поновлення на посаді. Щодо виплати грошового забезпечення за час вимушеного відсторонення Відповідач вказав, що ОСОБА_1 було запропоновано звертатися за відшкодуванням грошового утримання особам начальницького складу за час вимушеної відсутності на службі у порядку встановленому наказом Міністерства юстиції України від 03.04.1996 року № 4/5/3/41. Додатково Відповідач звернув увагу суду на те, що у своєму позові та уточнені до позовної заяви ОСОБА_1 просить суд ухвалити постанову та поновити його або на посаді старшого оперативного уповноваженого відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції ДПІ в Комінтернівському районі Одеської області ГУ ДФС України в Одеській області з 17.03.2008 року або прирівняну посаду, однак відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, що підтверджує знов таки, безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 За викладених обставин, Відповідач зазначив, що ГУ ДФС в Одеській області діяло на підставі норм чинного законодавства та ніяким чином не порушувало прав Позивача, а тому підстави для задоволення його позову відсутні.

Представник Третьої особи також заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях Відповідача (т. 1 а.с.117-118).

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач проходив службу в органах Державної податкової служби, остання займана посада старший оперативний уповноважений відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції Комінтернівської ОДПІ Одеської області.

На підставі постанови старшого слідчого прокуратури Одеської області ОСОБА_2 від 17.03.2008 року, наказом ДПА в Одеській області від 21.03.2008 року № 236-о, Позивача було відсторонено від займаної посади з 17.03.2008 року (т. 1 а.с.125).

Наказом ДПА в Одеській області від 01.04.2008 року № 272-о, у звязку з організаційно-штатними змінами податкової міліції ДПА в Одеській області та відповідно до наказів ДПА України від 13.02.2008 року № 78, від 11.03.2008 року № 602, Позивача було звільнено із займаної посади та зараховано у розпорядження ДПА в Одеській області з 31.03.2008 року (т. 1 а.с.190).

Наказом ДПА в Одеській області від 06.06.2008 року № 637-о Позивача було звільнено в запас Збройних Сил України за ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі) (т. 1 а.с.137).

Наказом ДПА в Одеській області від 19.06.2008 року № 677-о було скасовано наказ ДПА в Одеській області від 06.06.2008 року № 637-о «Про звільнення майора податкової міліції ОСОБА_1В.» та визначено «вважати, що майор податкової міліції ОСОБА_1 знаходиться у розпорядженні ДПА в Одеській області.».

13.06.2013 року старшими інспекторами з ОД ВПСуПМ УП ДПС в Одеській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і старшим оперуповноваженим з ОВС відділу обліку та зонального контролю штабу УПМ ДПС в Одеській області ОСОБА_5 був складний акт відмови Позивача від підпису попередження про наступне звільнення, згідно якого 13.06.2013 року в 09 год. 35 хв. у приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси Позивачу було надано для ознайомлення та підпису попередження про наступне звільнення, проте ознайомившись із вказаним попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації праці, а саме: у звязку з реорганізацією ДПС в Одеській області згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів», наказом ДПС України від 26.04.2013 року № 11 «Про реорганізацію ДПС в окремих областях, мм. Києва та Севастополі, Центрального офісу», останній відмовився від його підпису (т. 1 а.с.127).

Наказом ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.08.2013 року № 222-о Позивача було звільнено в запас Збройних Сил України на ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів) з 14.08.2013 року (т. 1 а.с.57, 126).

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2013 року на адресу Позивача направлялось запорошення, яким Позивача повідомлялось про його звільнення у запас Збройних Сил України за ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів) наказом ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.08.2013 року № 222-о, а також про необхідність терміново прибути до відділу проходження служби у податковій міліції управління персоналу ГУ Міндоходів в Одеській області для проведення розрахунків, отримання трудової книжки та повернення службового посвідчення (т. 1 а.с.134).

13.01.2016 року Позивачем був поданий рапорт на імя в.о. начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6, в якому Позивач у звязку із закриттям відносно нього кримінального провадження просив визначити місце подальшого проходження служби та допустити його до виконання службових обовязків (т. 1 а.с.61).

На вказаний рапорт Відповідачем була надана відповідь, листом від 08.02.2016 року № 105/К/15-32-04-01-11, в якому, зокрема, зазначено про те, що наказом ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.08.2013 року № 222-о Позивача звільнено в запас Збройних Сил України за ст. 64 «г» (через скорочення штатів) 14.08.2013 року. Також, у вказаному листі зазначено, що 14.08.2013 року ГУ Міндоходів в Одеській області на адресу Позивача направлялось запрошення від 14.08.2013 року № 175/К/15-32-04-02-19 щодо прибуття до відділу проходження служби у податковій міліції управління персоналу ГУ Міндоходів в Одеській області для проведення розрахунків, отримання трудової книжки та повернення службового посвідчення. З урахувань викладеного, у наведеному листі зазначено про те, що підстави для поновлення Позивача в органах податкової міліції та на колишній посаді відсутні. Крім того, зазначеним листом Позивачу запропоновано звернутись за відшкодуванням грошового утримання особам начальницького складу за час вимушеної відсутності на службі у порядку встановленому наказом Міністерства юстиції України від 03.04.1996 року № 4/5/3/41 (т. 1 а.с.59-60).

Не погоджуючись з такими діями Відповідача, а також наказами від 01.04.2008 року № 272-о та від 12.08.2013 року № 222-о, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.11.2016 року зазначений адміністративний позов, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової адміністрації в Одеській області № 272-о від 01.04.2008 року «Про звільнення з посад та зарахування у розпорядження державної податкової служби працівників податкової міліції» в частині звільнення із займаної посади та зарахування в розпорядження Державної податкової адміністрації в Одеській області майора податкової міліції ОСОБА_1, залишено без розгляду.

Під час знаходження головуючого судді по справі у нарадчій кімнаті виявилась потреба для зясування обставин щодо поважності причин пропуску строку звернення Позивача до суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Міндоходів в Одеській області № 222-щ від 12.08.2013 року про звільнення ОСОБА_1 у Запас Збройних сил України.

У звязку з чим, ухвалою суду від 08.11.2016 року (т. 2 а.с. 56), судом поновлено судовий розгляд справи для зясування обставин щодо поважності причин пропуску строку звернення Позивача до суду з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Міндоходів в Одеській області № 222-щ від 12.08.2013 року про звільнення ОСОБА_1 у Запас Збройних сил України.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Міндоходів в Одеській області № 222-о від 12.08.2013 року про звільнення Позивача у запас Збройних сил України має бути залишена без розгляду у зв'язку з пропуском Позивачем встановленого законом строку звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Так, суд наголошує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року)).

В силу положень ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, законодавець поділяє строки звернення з адміністративним позовом на загальні та спеціальні. Загальні строки встановленні ч. 2 ст. 99 КАС України, а спеціальні іншими статтями зазначеного Кодексу та іншими законами, які зазвичай коротші від загального строку, що обумовлено специфікою відповідних відносин.

Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом ч. 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, визначений ч. 3 ст. 99 цього Кодексу, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом поданого позову є, зокрема, правомірність прийняття ГУ Міндоходів в Одеській області наказу № 222-о від 12.08.2013 року про звільнення Позивача у запас Збройних сил України.

Звертаючись до суду з даним позовом про скасування вказаного рішення № 222-о від 12.08.2013 року - 03.02.2016 року, тобто більше ніж через два роки з моменту його прийняття, Позивач послався на те, що йому стало відомо про прийняття вказаного рішення лише 15.02.2016 року з листа ГУ ДФС в Одеській області від 08.02.2016 року № 105/К/15-32-04-01-11.

Проте, зміст цього листа жодним чином не свідчить про те, що про порушення своїх прав, як вважає Позивач, оскаржуваним рішенням йому стало відомо лише 15.02.2016 року.

Суд зазначає, що вказаний лист є відповіддю на рапорт Позивача, в якому останнім, у звязку із закриттям відносно нього кримінального провадження, ставилось питання про визначення місця його подальшого проходження служби та допущення його до виконання службових обовязків.

Натомість, з наявних в матеріалах справи письмових пояснень самого Позивача судом встановлено, що ще в червні 2013 року у приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси співробітниками кадрової служби податкової міліції (старшими інспекторами з ОД ВПСуПМ УП ДПС в Одеській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і старшим оперуповноваженим з ОВС відділу обліку та зонального контролю штабу УПМ ДПС в Одеській області ОСОБА_5Ф.) було надано Позивачу для ознайомлення та підпису попередження про наступне звільнення, проте ознайомившись із вказаним попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації праці, а саме: у звязку з реорганізацією ДПС в Одеській області згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів», наказом ДПС України від 26.04.2013 року № 11 «Про реорганізацію ДПС в окремих областях, мм. Києва та Севастополі, Центрального офісу», останній відмовився від його підпису (т. 1 а.с.45-47).

Зазначені обставини підтверджуються і наявним в матеріалах справи актом відмови від підпису попередження про наступне звільнення, зокрема, майором податкової міліції ОСОБА_1, складеним 13.06.2013 року старшими інспекторами з ОД ВПСуПМ УП ДПС в Одеській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і старшим оперуповноваженим з ОВС відділу обліку та зонального контролю штабу УПМ ДПС в Одеській області ОСОБА_5 (а.с.127).

Також, наведені обставини підтвердив допитаний судом в якості свідка старший оперуповноважений з ОВС відділу обліку та зонального контролю штабу УПМ ДПС в Одеській області ОСОБА_5, який зазначив, що дійсно в червні 2013 року ним разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надавалось Позивачу для ознайомлення попередження про наступне звільнення, проте ознайомившись із вказаним попередженням останній відмовився від його підпису.

В судовому засіданні Позивач також підтвердив наведені ним у своїх письмових поясненнях (т. 1 а.с. 45-47) обставини щодо ознайомлення у червні 2013 року із попередженням про наступне звільнення у звязку із скороченням штатів.

Таким чином, ще у червні 2013 року Позивач достовірно знав про його попередження про наступне звільнення у звязку із скороченням штатів та відповідно про його звільнення в двохмісячний термін з моменту такого попередження.

Тобто, вважаючи порушеними свої права Позивач мав право звернутися до суду у встановлений місячний строк, якій обчисляється з 13.08.2013 року.

Однак, з даною позовною заявою Позивач звернувся до суду лише в лютому 2016 року, а відтак, із порушенням строку на звернення, визначеного ч. 2 ст. 99 КАС України, більш ніж два роки.

Жодних обґрунтованих доводів, які б свідчили про наявність об'єктивних перешкод для подання заявленого адміністративного позову з серпня 2013 року по лютий 2016 року Позивачем, на думку суду, не наведено.

Згідно з імперативною нормою ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до частини 3 статті 162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Окремо необхідно зазначити, що за змістом частини 3 статті 162 КАС України залишення позовної заяви без розгляду допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі й на стадії судового розгляду справи.

З урахуванням наведених вище обставин, та того, що відсутні будь-які докази поважності причин пропуску Позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов в частині вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Міндоходів в Одеській області № 222-о від 12.08.2013 року про звільнення Позивача у запас Збройних сил України, слід залишити без розгляду, як поданий після закінчення строків, установлених законом, для звернення до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 100, п. 9 ч. 1 ст. 155, ст. 160, ч. 3 ст. 162, ст.165 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комінтернівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міндоходів в Одеській області № 222-о від 12.08.2013 року про звільнення майора податкової міліції ОСОБА_1 у запас Збройних сил України за ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, або в порядку ч. 3 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Стеценко О.О.