Справа № 496/3872/16-а
Суддя: Трушина О. І.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/3872/16-а
Провадження № 2-а/496/81/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року місто Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши відповідно до ст. 183-2 КАС України в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області, якими йому перерахований суддівський стаж на посаді судді, та зменшено доплату за вислугу років з 80% від посадового окладу до 60% від посадового окладу, при призначенні довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - протиправними, а також зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області призначити, нарахувати та виплачувати йому як судді у відставці щомісячне довічне грошове утримання з посадового окладу 26100 грн. в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 14 вересня 2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1990 року він працював суддею Біляївського районного суду Одеської області. 08.09.2016 року Постановою Верховної Ради України він був звільнений з посади судді у відставку на підставі поданої ним заяви і 14.09.2016 року відрахований зі штату Біляївського районного суду Одеської області. Він звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області для призначення довічного утримання в 31 жовтня 2016 року отримав повідомлення, зі змісту якого вбачається, що при вирішенні питання про призначення довічного утримання судді у відставці йому встановлюється надбавка за вислугу років у розмірі 60 % від посадового окладу як такому, стаж роботи якого становить 26 років 5 місяців і 7 днів та відповідно довічне грошове утримання як судді у відставці призначено у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Вважає таке рішення відповідача незаконним, необґрунтованим, у зв'язку з чим звернувся до суду з адміністративним позовом.

Представник відповідача позов не визнав, надіслав до суду заперечення на позов і просив у задоволенні адміністративного позову відмовити з підстав, викладених у запереченні.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_2:

- 03.05.1973 року він прийнятий на роботу до радгоспу «Україна» гідротехніком, звільнений 28.02.1980 року;

- 28.02.1980 року обраний головою Граденицької сільської ради, 24.08.1987 року звільнений з займаної посади;

- 08.1987 року затверджений секретарем партійної організації радгоспу «Україна», 06.04.1990 року звільнений з займаної посади;

- 09.04.1990 року обраним народним суддею Біляївського районного народного суду;

- 17.10.1996 року присвоєний 3 кваліфікаційний клас;

- 02.03.2000 року обраний Верховною Радою України суддею Біляївського районного суду безстроково;

- 09.08.2001 року присвоєно 2 кваліфікаційний клас;

- 14.09.2016 року звільнено з посади у зв'язку з поданням заяви про відставку.

08.09.2016 року Постановою Верховної Ради України №1513-VIII позивач був звільнений з посади судді у відставку на підставі поданої ним заяви, і 14.09.2016 року його було відраховано зі штату Біляївського районного суду Одеської області.

Наказом Біляївського районного суду Одеської області №19-ОС від 01.07.2015 року, згідно рішення Ради суддів України від 16.04.2015 року №42, листа Державної судової адміністрації України від 15.06.2015 року №10-11225/15 йому встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 80% відсотків посадового окладу з 1 березня 2015 року як такому, стаж роботи якого станом на 1 березня 2015 року становить 35 років. (підстава: записи в трудовій книжці, розрахунок стажу роботи судді).

Як вбачається з матеріалів справи, стаж роботи позивача на посаді судді на момент звільнення складає 26 років 05 місяців 05 днів, а всього з урахуванням іншого стажу, що дає право на відставку, його стаж роботи складає 36 років 06 місяців 11 днів, що підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складеним Біляївським районним судом Одеської області № 01-101/814/16 від 14.09.2016 року.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області для призначення довічного грошового утримання, 31 жовтня 2016 року йому надано повідомлення, зі змісту якого вбачається, що при вирішенні питання про призначення довічного утримання судді у відставці встановлюється надбавка за вислугу років у розмірі 60% від посадового окладу як такому, стаж роботи якого становить 26 роки 5 місяців 5 днів та відповідно довічне грошове утримання, як судді у відставці, призначено в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (тобто із розрахунку 23200 грн.)

Вирішуючи питання про призначення позивачу довічного утримання, відповідач виходив з того, що щомісячна доплата за вислугу років є складовою частиною суддівської винагороди, розмір якої визначається відповідно до стажу роботи на посаді судді, а тому приймаючи оскаржуване рішення, відповідачем було визначено стаж роботи позивача виходячи з фактичної роботи на посаді судді, оскільки положеннями чинного законодавства передбачено виключний період посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Зазначена позиція Управління Пенсійного фонду України в Одеській області є помилковою та невірною з огляду на наступні обставини.

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2276/16 від 15.09.2016 року заробітна плата ОСОБА_2, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 26100 грн., в тому числі: посадовий оклад - 14500 грн., за вислугу років 80 % - 11600 грн.

Відповідно до положень статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону №2856-УІ від 23.12.2010 року, якою визначено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Довічне грошове утримання суддям загальної юрисдикції виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів державного бюджету, за винятком суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів, яким грошове утримання виплачується цими судами.

Приписами ст.129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції, яка діяла до 28.03.2015 року, було встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України". Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

При цьому, п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції, яка діяла до 28.03.2015 року, було визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Положеннями ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 року, який передував зазначеному закону, було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Однак, у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були внесенні зміни, зокрема які стосувалися суддівської винагороди та порядку розрахунку суддівського стажу.

Згідно ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року встановлено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Згідно зі ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зазначеній редакції, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року не містять жодних посилань, щодо можливості збереження за суддями стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що до стажу роботи судді, який був призначений на посаду до набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів», також зараховується стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги. При цьому, у зв'язку з внесенням змін до положень зазначеного закону, з 28 березня 2015 року до стажу роботи судді зараховується лише стаж на відповідній суддівській посаді, передбаченій ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Позивач був призначений на посаду судді Біляївського районного суду Одеської області рішенням сесії Одеської обласної ради народних депутатів від 7 квітня 1990 року та наказу начальника Управління юстиції Одеської області № 24 л/с від 9 квітня 1990 року.

Отже, виходячи з дати призначення його на посаду судді, на нього розповсюджувалася дія ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів», яка надавала можливість на зарахування до стажу роботи судді також стаж роботи на попередніх посадах, яким законом були передбачені такі пільги.

Призначення та нарахування пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться згідно вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Як вбачається з наведеного вище розрахунку стажу роботи, складеного Біляївським районним судом Одеської області, станом на 14 вересня 2016 року стаж роботи позивача на посаді судді складав 36 років 6 місяців 11 днів, до якого були зараховані: період роботи на посаді голови Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області 7 років 5 місяців та 26 днів, секретаря партійної організації Радгоспу «Україна» Біляївського району Одеської області 2 роки 7 місяців 10 днів, судді Біляївського районного суду Одеської області 26 років 5 місяців 5 днів.

Однак, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та внесенням змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідачем був здійснений перерахунок розміру суддівського стажу позивача, який в результаті склав 26 років 5 місяців 5 днів, та до якого був зарахований тільки стаж роботи на посаді судді Біляївського районного суду Одеської області, але не зарахована робота на посаді голови Граденицької сільської ради Біляївського району Одеської області та секретаря партійної організації Радгоспу «Україна» Біляївського району Одеської області.

Зазначена обставина стала передумовою прийняття оскаржуваного рішення та встановлення позивачу, щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу замість 80% посадового окладу.

Дослідивши зміст спірних правовідносин, суд вважає зазначену позицію відповідача хибною з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.ст. 124, 126 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Приписами ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Також, Конституційний суд України у рішенні від 11.10.2005 року по справі №1-21/2005 зазначив, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнанні неконституційними положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, положення пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453- VI.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що професійний суддя, через якого в Україні реалізовується судова влада, має встановлені законом гарантії досягнутого рівня незалежності, у тому числі у сфері правового захисту та матеріального і соціального забезпечення, які не можуть бути скасовані або звужені при прийнятті нових законів та інших нормативних актів.

У зв'язку з винесенням оскаржуваного рішення позивачу був перерахований суддівський стаж на посаді судді, та встановлена доплата за вислугу років 60% від посадового окладу замість 80% посадового окладу, а також призначено довічне грошове утримання, як судді у відставці, в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Відтак, в даному випадку, право позивача на отримання належного довічного грошового утримання було звужене, що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем встановленої приписами чинного законодавства гарантії незалежності суддів.

Окрім того, відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Наведене свідчить про можливість застосування нового порядку розрахунку суддівського стажу, визначеного положеннями Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28 березня 2015 року, виключно до суддів, які були призначені на посаду після 28.03.2015 року.

Слід зазначити, що Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року не передбачено, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року втратив чинність, а він лише викладений в новій редакції.

Таким чином, не визнано, що п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року втратив силу, оскільки це б не відповідало ст.22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються и не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, відповідач при прийнятті рішення про зміну розміру доплати за вислугу років з 80% до 60% посадового окладу та призначення позивачу довічного грошового утримання в розмірі 90% від розміру 23200 грн. не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, що в свою чергу свідчить про його протиправність.

Згідно статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, у тому числі органів державної влади.

Положеннями статті 26 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканість суддів.

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді.

Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

А в рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2007 року №4-рп/2007 також зазначено, що довічне грошове утримання судді - це особлива форма забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній, звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належним грошовим матеріальним утриманням. Особливість щомісячного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені у Конституції України та спеціальному Законі України «Про статус суддів». Не можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами гарантії незалежності суддів, в тому числі гарантії їх матеріального та соціального забезпечення. Це положення узгоджується з частиною 3 статті 22 Конституції України.

Щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікуваних на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближене до грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Починаючи з 1992 року, держава Україна понад 20 років на конституційному (п.п. 2,9 ч.5 ст. 126 Основного Закону України) та законодавчому (ст.43 Закону України №2862-XII, ст.138 Закону №2453-VI, ст.141 Закону №2453-VI у редакції Закону 192-VIII) рівнях гарантувала право судді на відставку та отримання суддями за наявності стажу на посаді судді не менше 20 років, виплати щомісячного довічного грошового утримання в розмірі максимально наближеному до розміру суддівської винагороди.

Із змісту Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що єдиним видом грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є суддівська винагорода, яка, в свою чергу, складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має визначатись, виходячи з розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

З урахуванням ст.22 Конституції України, згідно якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі, передбаченому ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII). При цьому, розмір довічного грошового утримання повинен складати 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Керуючись ст.ст.9, 10, 11, 70, 71, 159, 161-163183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області про визнання дій неправомірними, та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області, якими ОСОБА_2 перерахований суддівський стаж на посаді судді та зменшено доплату за вислугу років з 80% від посадового окладу до 60% від посадового окладу, при призначенні довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області, призначити, нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, згідно з положенням ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, викладеного в редакції Закону від 12.02.2015 року, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2276/16 від 15.09.2016 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, яка становить 26100,00 грн., починаючи з 14 вересня 2016 року.

На підставі ст. 256 КАС України присудження довічного грошового утримання в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанову може бути оскаржено апеляційної скарги на постанову протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Одеського апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: Трушина О.І.