Справа № 821/1196/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1196/16
09 год. 40 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника позивача Жигалова А.С.,

представника відповідача Юдіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕСКО ЮКРЕЙН" до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕСКО ЮКРЕЙН» (позивач) звернулось до суду з позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 02 серпня 2016 року № Ю - на суму 11335 грн. 02 коп. Позивач вважає помилковим висновок контролюючого органу про те, що позивач необґрунтовано не нарахував єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) на суми, які видавались підзвітним особам, і по яким, на думку контролюючого органу, немає підтверджуючих документів. Позивач зазначає, що отримання коштів під звіт працівниками підприємства повністю підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку, в тому числі наказами про відрядження, фіскальними чеками, транспортними квитками. Крім того, об'єктом оподаткування єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є сума заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», отримання працівниками коштів під звіт або на відрядження не входить до складу вищевказаних виплат, і не може становити базу оподаткування ЄСВ. Що стосується товарних чеків, виданих фізичними особами - підприємцями, то позивач вказує, що суб'єкти господарювання, які не застосовують реєстратори розрахункових операцій при здійсненні розрахункових операцій, мають право видавати товарні чеки довільної форми, оскільки форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов.

ГУ ДФС у Херсонській області (відповідач) проти позову заперечує, посилається на те, що дії посадових осіб контролюючого органу із складання вимоги про сплату боргу по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування вчинені у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України. Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову, вважає, що позивачу правомірно донарахована сума ЄСВ, оскільки актом перевірки встановлено відсутність документів, які підтверджують витрати підзвітних осіб на відрядження (добові, вартість проїзду), та видані під звіт суми коштів, тому ці компенсаційні виплати, які були відшкодовані товариством є додатковим благом від працедавця і підлягають включенню в сукупний оподатковуваний дохід, підлягають включенню до фонду оплати праці і є базою для нарахування ЄСВ.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" є юридичною особою, платником податків, знаходиться на обліку Херсонської ОДПІ .

02.08.2016 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області складено акт № 79/21-22-14-01 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" з питань перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.03.2016", в якому, зокрема, викладено про порушення ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" пп. 1) п. 2 ст. 6 розділу II та пп. 1) ст. 7 розділу III Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в наслідок чого підприємством занижено зобов'язання, задекларовані до сплати в бюджет по єдиному соціальному внеску на 11335,02 грн., в тому числі у 2014 році на 9732 грн. 20 коп., у 2015 році на 269 грн. 62 коп., у 1 кварталі 2016 року на 1333 грн. 20 коп.

Із змісту акту перевірки (арк. акту 49-51) вбачається, що позивачем не було включено до бази оподаткування єдиним соціальним внеском суми доходу, які виплачені працівникам товариства у зв'язку з понаднормованими витратами коштів, які було видано на відрядження або під звіт, без підтверджуючих документів, у сумі 163530 грн. 49 коп. (у тому числі в 2014 році відхилення склало 156818 грн. 75 коп., у 2015 - 651,74 грн., у 1 кварталі 2016 - 6060 грн.)

У зв'язку з допущенням даного порушення, платником податку занижено зобов'язання, задекларовані до сплати в бюджет по єдиному соціальному внеску на 10464 грн. 66 коп. (у 2014 році - 8885,30, в 2015р. - 246,16 грн., у 1 кварталі 2016 р. - на 1333,20 грн.). Розрахунок сум заниження єдиного соціального внеску наведено у р. 2 додатку № 26 до акту).

Також було виявлено, що позивачем не нараховано ЄСВ з сум нарахованого доходу з надмірно витрачених коштів, наданих на відрядження або під звіт у 2014 та 2016 роках, у розмірі 3,6 %, у зв'язку з чим товариством занижено зобов'язання, задекларовані до сплати в бюджет по єдиному соціальному внеску, на 870 грн. 36 коп. ( у т.ч. за 2014 р. - 846,90 грн., 2015 р. - на 23,46 грн.), розрахунок сум заниження ЄСВ наведено у р. 1 додатку № 26 до акту перевірки.

За висновками перевірки ГУ ДФС у Херсонській області прийнято та надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 0.08.16 № Ю- про сплату 11335 грн. 02 коп. недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу про заниження ЄСВ, звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною вимогу та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-У1 передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно пп.1 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-У1 єдиний внесок нараховується: 1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (п. 1 ч. 1 ст. 4 ).

Згідно Порядку оформлення документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердж. наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.15, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 3 р. 1). В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 4 р. 1). Факти виявлених порушень законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів (п. 5 р. 1).

Порядок № 727 від 20.08.15 також передбачає, що за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів. Результати документальної перевірки щодо дотримання вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску оформляються аналогічно результатам перевірки дотримання вимог податкового законодавства. При цьому обов'язковому дослідженню та відображенню в акті (довідці) документальної перевірки підлягають питання, визначені програмою перевірки, зокрема такі питання: ведення первинних документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску; достовірність та повнота відображення у звітності сум, на які нараховується та з яких утримується єдиний внесок; правильність нарахування та утримання єдиного внеску; правомірність застосування та правильність обчислення понижуючого коефіцієнта до ставки єдиного внеску; повнота сплати єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок. Результати перевірки щодо сплати суми єдиного внеску (авансових платежів) одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої нараховується єдиний внесок, оформляються в табличній формі окремим додатком, який додається до акта (довідки) перевірки.

Судом встановлено, що відповідач не дотримався вказаних положень законодавства. Зі змісту розділу 3.6.3 акту перевірки «Перевірка правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску або страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що зміст встановлених у ході перевірки позивача порушень законодавства про ЄСВ зводиться лише до табличного відображення даних платника податків, самостійно задекларованих ним у звітності, та даних, встановлених у ході перевірки із зазначенням певних розбіжностей. Будь-яких розрахунків виявлених розбіжностей податковим органом не наведено, як і не наведено посилання на певні господарські операції та відповідні первинно-бухгалтерські документи, на підставі яких вчинено записи у бухгалтерському обліку, та які в свою чергу підтверджують наявність порушень, а саме заниження позивачем ЄСВ. Відсутня чіткість та системність викладу обставин порушення законодавства про ЄСВ. На думку суду, наведене вказує на порушення норм чинного законодавства при складанні акту перевірки, оскільки викладені в ньому факти не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського обліку, що є суб'єктивним припущенням перевіряючих та порушенням відповідачем встановленого законодавством порядку проведення перевірки, а викладені відповідачем висновки в акті позивача зроблено без дослідження належних документів.

Із врахуванням принципу офіційного з'ясування обставин справи (ст. 11 КАСУ) суд витребував у фіскального органу та платника податків ті докази, які не були надані учасниками справи, але які, на думку суду, можуть підтвердити або спростувати доводи відповідача щодо наявності порушень з боку платника податків.

Так, з додатку № 26 та відомостей розділу 3.6.1 акту «Перевірка правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджетів податку з доходів фізичних осіб», суд вбачає, що до складу оподатковуваного доходу матеріально - відповідальних підзвітних осіб ТОВ «ДЕСКО ЮКРЕЙН» не були включені суми надміру витрачених коштів, отриманих на відрядження та під звіт на придбання товаро-матеріальних цінностей, у зв'язку з тим, що у підтвердження понесених витрат до наданих авансових звітів матеріально - відповідальними особами не додано первинні документи згідно яких здійснено відшкодування (нарахування відшкодування) понесених витрат звітуючим працівникам ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН".

За 2014 рік в додатку 26 та в акті перевірки (арк. справи 44-46) фіскальною службою зазначено, що позивачем було безпідставно виплачено працівникам суму доходу 156818 грн. 75 коп.:

- згідно авансового звіту № 199 від 30.04.2014 року матеріально підзвітної особи ОСОБА_3 здійснено безпідставне відшкодування 480 грн. добових витрат на відрядження, згідно авансового звіту № 198 від 28.05.2014 матеріально підзвітній особі ОСОБА_3 здійснено безпідставне відшкодування 480 грн. добових за умовами відсутності зареєстрованих наказів на відрядження;

- згідно авансового звіту № 196 від 23.05.2014 матеріально підзвітної особи ОСОБА_4 здійснено безпідставне відшкодування 545 грн. витрат на придбання товаро-матеріальних цінностей при відсутності належним чином оформлених чеків або інших платіжних документів, які підтверджують факт сплати готівкових коштів при здійсненні господарської операції;

- згідно авансового звіту № 219 від 19.06.2014 року матеріально підзвітної особи ОСОБА_4 здійснено безпідставне відшкодування 353,75 грн. витрат на придбання ТМЦ, за умовами відсутності чеків або інших платіжних документів, які підтверджують факт сплати готівкових коштів при здійсненні господарської операції;

- згідно авансового звіту №248 від 02.07.2014 здійснено безпідставне відшкодування ОСОБА_3 480 грн. добових, згідно авансового звіту № 249 було безпідставно відшкодовано ОСОБА_3 480 грн. добових;

- згідно авансового звіту № 314 від 10.12.2014 року матеріально підзвітної особи ОСОБА_4 здійснено безпідставне відшкодування 154000 грн. витрат на придбання автомобіля. Будь які первинні бухгалтерські документи, що підтверджують сплату готівкових коштів у сумі 154000 грн. при здійсненні купівлі автомобіля матеріально - підзвітною особою ОСОБА_4 не додано до авансового звіту.

За 2015 рік товариством надмірно виплачено працівникам 651 грн. 74 коп. у вигляді відшкодування витрат на проїзд згідно таких документів: авансовий звіт № 5 від 27.01.15 на суму 34 грн. 39 коп., звіт № 6 від 04.02.15 на суму 34 грн. 39 коп., авансовий звіт № 7 від 10.02.2015 року на суму 68,78 грн., авансовий звіт № 10 від 18.02.2015 року - 68,78 грн., № 21 від 12.03.2015 року - 68,78 грн., у № 22 від 17.03.2015 року - 68,78 грн., № 24 від 25.03.2015 року - 34,39 грн., № 27 від 14.04.2015 - 68,78 грн., № 28 від 17.04.2015 року - 68,78 грн., № 29 від 29.04.15 на суму 34,39 грн., № 32 від 12.05.2015 року - 51,25 грн., № 33 від 19.05.2015 року - 51,25 грн.

За 2016 рік позивачем було необґрунтовано виплачена працівникам сума 6060 грн.:

- згідно авансового звіту № 1 від 30.04.2016 року матеріально підзвітної особи ОСОБА_5 здійснено відшкодування 6000 грн. витрат на придбання двигуна, за умовами відсутності первинних документів (чеків або інших платіжних документів), які підтверджують факт сплати готівкових коштів при здійсненні господарської операції;

- згідно авансового звіту № 2 від 09.03.2016 року матеріально підзвітної особи ОСОБА_5 здійснено безпідставне відшкодування 60 грн. витрат на оплату ТМЦ, за умовами відсутності первинних документів (чеків або інших платіжних документів), які підтверджують факт сплати готівкових коштів при здійсненні господарської операції.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-ХІV від16.07.1999 визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 ст.9 Закону України №996-XIV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши надані сторонами копії документів, які підтверджують правомірність витрачання коштів підзвітними особами, оглянувши оригінали документів в судовому засіданні, заслухавши представника відповідача, який здійснював перевірку, головного державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Новокаховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області Саніну Л.В., суд встановив наступне. Згідно Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердж. наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 № 59 зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція № 59), направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник строку й мети відрядження. Підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України (п. 14 розділ 1 Інструкції № 59). Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв'язку з таким відрядженням) (п. 15 р. 1). За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98. Сума добових визначається згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами. За відсутності наказу добові витрати не виплачуються.

Згідно п. 6 Інструкції № 59 витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Відрядженому працівникові відшкодовуються витрати на проїзд транспортом загального користування (крім таксі) до станції, пристані, аеропорту, якщо вони розташовані за межами населеного пункту, де постійно працює відряджений працівник, або до місцеперебування у відрядженні. Відрядженому працівникові перед від'їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення п'ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку. Разом із звітом подаються документи в оригіналі, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат. (п. 11 Інструкція № 59).

Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо. Витрати, понесені у зв'язку з відрядженням, що не підтверджені відповідними документами (крім добових витрат), працівникові не відшкодовуються (п. 12 Інструкції № 59).

Отже, суд вважає правильними висновки акту перевірки про те, що при відсутності наказів на відрядження, добові витрати не повинні відшкодовуватись, тому є правомірними висновок фіскального органу про надмірне витрачання добових за авансовими звітами №№ 199, 198, 248, 249 за 2014 р. в сумі 480 грн. за кожний звіт. Надання наказів про відрядження до позовної заяви не спростовує викладених в акті обставин, оскільки відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПКУ платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки. Оскільки перевірка була плановою, про її початок позивач був обізнаний за 10 днів до дня проведення. Згідно абз. 1 п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни визначені законодавством платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності. Таким чином, накази про відрядження за 2014 рік, які були надані позивачем лише під час розгляду справи в суді, але не надані контролюючому органу під час проведення перевірки, не є допустимим доказом по справі. Наданий суду журнал реєстрації наказів та посвідчень про відрядження свідчить, що накази реєструвались не в хронологічному порядку і не по порядковим номерам, тому такий журнал також не є належним доказом правомірності виплати добових.

Що стосується не підтвердження транспортних витрат за 2015 рік, то суд, дослідивши квитки на проїзд надані позивачем в судове засідання (копії додані до позовної заяви) та копії документів, які були надані позивачем фахівцю ГУ ДФС при перевірці (арк. справи), встановив, що транспортні квитки, надані на перевірку, не мали взагалі вказівки на вартість проїзду, отже, суд вважає, що вартість проїзду в документах, доданих до позовної заяви, була дописана позивачем. Квиток на проїзд, який не має вартісного показника, не може вважатись належним первинним документом в розумінні ч. 2 ст.9 Закону України №996-XIV. Таким чином, належних доказів витрат на проїзд у позивача на момент проведення перевірки не було.

Що стосується не прийняття контролюючим органом витрат підзвітних осіб на придбання ТМЦ через відсутність чеків або інших платіжних документів, то дослідивши додані до авансових звітів № 196 від 23.05.2014, № 219 від 19.06.14 товарні чеки, видані фізичними-особами - підприємцями, які не мали реєстраторів розрахункових операцій та печатки, то суд погоджується з доводами контролюючого органу про неналежне оформлення даних документів, що виключає визнання їх первинними бухгалтерськими документами. Згідно із п. 15 ст. 3 Закону "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, послуг та громадського харчування" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі зобов'язані надавати покупцю товарів за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону про захист прав споживачів, при цьому форма та зміст товарного чека на сьогодні законодавчо не визначені. Але документ, який видається ФОП, для визнання його належним первинним документом бухгалтерського та податкового обліку обов'язково повинен містити такі реквізити, як найменування ФОП та його ідентифікаційний номер з державного реєстру фізичних осіб, присвоєний ФОП, індивідуальний податковий номер платника ПДВ (якщо ФОП таким є), найменування того, що продається (купується), ціна за одиницю виміру, сума ПДВ, повна вартість покупки, вказана прізвище того, хто виробляв розрахунок з покупцем і через кого проводилася купівля (у разі придбання за підзвітні гроші), дата і підпис. Зокрема, товарні чеки ФОП ОСОБА_7 б/н від 23.05.14 на суму 545 грн., № 20 від 19.06.14 на суму 324 грн. не містять ідентифікаційного номеру підприємця, ім'я та по-батькові, тому неможливо ідентифікувати особу продавця. Товарний чек № 3464 від 19.06.14, виданий ФОП ОСОБА_6, також не містить ідентифікаційного коду продавця, ім'я та по батькові або ініціалів продавця. Згідно авансового звіту № 1 від 30.04.2016 року матеріально підзвітної особи ОСОБА_5 здійснено відшкодування 6000 грн. витрат на придбання двигуна, надана до авансового звіту накладна № 27 від 18.02.16 оформлена продавцем ПП ОСОБА_8 без зазначення ідентифікаційного коду, повністю ім'я та по-батькові (арк. справи 114), до позову надано інші документи, які відрізняються від наданих до перевірки, тому до уваги не приймаються, а саме накладна № 14 від 18.02.16 та товарний чек № 14 від 18.02.16 (арк.справи 61, 62). Копію свідоцтва про знаходження ФОП ОСОБА_8 на спрощеній системі оподаткування позивач надав тільки в судове засідання. Представник позивача не пояснив причини розбіжності в документах та ненадання їх на перевірку.

Згідно авансового звіту № 2 від 09.03.2016 року матеріально підзвітної особи ОСОБА_5 здійснено відшкодування 60 грн. витрат на оплату ТМЦ, до авансового звіту доданий товарний чек б/н від 09.03.16, але дата товарного чеку містить виправлення, що є недопустимим для первинного документа ( арк. справи 115). Наданий позивачем до позовної заяви товарний чек ФОП ОСОБА_9 від 09.03.16 не містить виправлень та заповнений іншим почерком, даний документ на перевірку не надавався, тому не є належним доказом по справі. Суд оцінює дії посадових осіб, які здійснювали перевірку, на час її здійснення, тому якщо певні документи не надавались ні при перевірці, ні протягом 5 днів з дня отримання акту перевірки, тому надання цих документів до суду не є обґрунтованим. Крім того, суд приймає до уваги, що при незгоді позивача з висновками документальної перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті документальної перевірки, він мав право подати свої заперечення до контролюючого органу протягом 5 робочих днів з дня отримання акта перевірки. Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом 5 робочих днів, що настають за днем їх отримання та платнику податків надсилається відповідь. Отже, позивач мав право надати відповідачу накази на відрядження, свідоцтва платників єдиного податку та інші документи, про відсутність яких зазначено в акті перевірки.

Разом з тим, суд не погоджується з висновками перевірки про те, що за авансовим звітом № 314 від 10.12.14 дохід ОСОБА_4 становив 154000 грн., оскільки позивачем наданий суду авансовий звіт тільки на суму 5879 грн. 73 коп. (арк.справи 34), але ж ніяк ні на суму 155878 грн. 73 коп., як це вказано в додатку № 26 до акту перевірки. Копії авансового звіту № 314 від 10.12.14 на суму 155878 грн. 73 коп. відповідач суду не надав, представник відповідача в судовому засіданні послався на не надання товариством всіх необхідних копій документів. Згідно п. 85.6 ст. 85 ПКУ у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчинюється відповідний запис. Такого акту суду не надано, тому на думку суду, відповідач не довів вжиття всіх передбачених законом заходів щодо отримання копії авансового звіту № 314 від 10.12.2014 на суму 155878 грн. 73 коп., тому факт існування такого авансового звіту є не підтвердженим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, базою нарахування ЄСВ для роботодавців - підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 р. № 108/95-ВР, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Складові фонду оплати праці визначено Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Держкомстату від 13.01.2004 р. № 5. Перелік видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджено постановою Кабміну від 22.12.2010 р. № 1170. Так, згідно з п. 3.15 р. III Інструкції № 5 та п. 6 р. I Переліку № 1170 витрати на відрядження: добові (у повному обсязі), вартість проїзду, витрати на наймання житлового приміщення, компенсаційні виплати та добові, які виплачуються при переїзді на роботу в іншу місцевість згідно з чинним законодавством, не належать до фонду оплати праці та не є базою для нарахування ЄСВ.

За відсутності документів, які підтверджують звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, підприємство може за рішенням керівника відшкодувати працівникові понесені витрати, таке відшкодування з точки зору Закону № 2464-VI, підпадає під визначення "додаткове благо від працедавця" і підлягає включенню в сукупний оподатковуваний доход працівника. Вказані суми додаткового блага як компенсаційні, не передбачені актами чинного законодавства, підлягають включенню до фонду оплати праці і є базою для нарахування внесків до фондів соціального страхування.

Посилання позивача на те, що не є об'єктом оподаткування ЄСВ сума відшкодованих підзвітним особам витрат на відрядження в межах фактичних витрат, є таким, що відповідає чинному законодавству, але ці витрати не є об'єктом оподаткування лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків, фіскальних або товарних чеків, наказів на відрядження тощо, їх зв'язок з відрядженням та/або з господарською діяльністю роботодавця.

Не зайшло свого підтвердження при розгляді справи висновок акту перевірки про те, що позивачем не нараховано ЄСВ з сум нарахованого доходу з надмірно витрачених коштів, наданих на відрядження або під звіт у 2014 та 2016 роках, у розмірі 3,6 %, у зв'язку з чим товариством занижено зобов'язання, задекларовані до сплати в бюджет по єдиному соціальному внеску, на 870 грн. 36 коп. ( у т.ч. за 2014 р. - 846,90 грн., 2015 р. - на 23,46 грн.), конкретизації цих порушень в акті перевірки немає, не зазначено ніяких первинних документів, які підтверджують порушення, як немає і розрахунку цих сум заниження ЄСВ у р. 1 додатку № 26 до акту перевірки, на що посилається відповідач.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід зазначити, що суд не наділений повноваженнями замість податкового органу проводити перевірку показників бухгалтерської та податкової звітності суб'єктів господарської діяльності та в ході судового розгляду фактично проводити перевірку. Такі функції належать виключно відповідачу як суб'єкту владних повноважень та фіскальному органу.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, суд, констатуючи правильність висновків контролюючого органу про непідтвердженість витрат підзвітних осіб на добові, вартість проїзду та придбання ТМЦ, що складає частину донарахованих сум ЄСВ, не може визнати неправомірним вимогу в якійсь конкретній сумі, оскільки неясно яка сума цих витрат повинна бути прийнята до уваги при обчисленні ЄСВ. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Приймаючи до уваги викладене, рішення, в якому недійсну частину не можна відокремити, є недійсним в цілому. Тому суд задовольняє позов в повному обсязі.

Позивачу відшкодовуються за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю "Деско Юкрейн".

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 02.08.16 № Ю-.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області за рахунок бюджетних на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Деско Юкрейн" () 1378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 листопада 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 10.1