Справа № 711/7582/16-а
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №711/7582/16-а

Номер провадження 2-а/711/237/16

28 жовтня 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі

головуючий суддя Дунаєв С.О.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси про визнання дій неправомірними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову УПФУ в м. Черкаси щодо перерахунку його пенсії на підставі його заяви від 07.07.2016р. та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії, як державному службовцю, в розмірі 90% від сум заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням розміру окладів державних службовців, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», що відображені у довідці про заробітну плату №18/164вих.-16 від 04.07.2016р., виданої прокуратурою Черкаської області. При цьому позивач наполягав на проведенні перерахунку пенсії за період з 01.01.2016р., без обмеження її максимального розміру, із здійсненням виплати заборгованості, що виникне внаслідок перерахунку, та забезпеченням здійснення такого перерахунку в подальшому на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Відповідач позовні вимоги не визнав та надав суду заперечення, в яких зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на теперішній час, внаслідок змін у нормативно-правовому регулюванні питань пенсійного забезпечення непрацюючих державних службовців, не передбачено проведення ніяких перерахунків розмірів пенсій державних службовців. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши усі наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням від 04.08.2009р./а.с.6/.

Розмір пенсії позивача розрахований відповідно до ст.50-1 Закону України від 05.11.1991р. №1789-ХІІ «Про прокуратуру» і обчислюється в розмірі 80% від суми заробітної плати. Останнім місцем роботи позивача до виходу на пенсію була посада помічника прокурора м. Черкаси, що підтверджується даними трудової книжки позивача /а.с.13-16/.

07.07.2016р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок розміру його пенсії, виходячи із розміру 90% заробітної плати працюючого працівника прокуратури відповідної посади та рангу /а.с.9/. При цьому позивач посилався на довідку про заробітну плату помічника прокурора м. Черкаси, видану прокуратурою Черкаської області за №18/164вих.16 від 04.07.2016р. /а.с.12/, яка містить розрахунок заробітної плати на посаді помічника прокурора відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015р. №1013.

Листом відповідача від 11.07.2016р. за вих.№214/в-10 позивачеві відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії /а.с.10/.

За таких обставин, позивач вважає, що відповідач порушує його право на отримання пенсії, обчислюваної відповідно до діючого законодавства та принципів верховенства права, у зв'язку з чим звернувся з зазначеним позовом до суду.

Тож між сторонами виникли правовідносини з пенсійного забезпечення державних службовців та існує спір з приводу порядку перерахунку розміру пенсії позивача, що регулюється нормами Конституції України, Законів України №1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789-ХІІ), №1697-VІІ від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VІІ), №1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), №1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова №1013) та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії) було передбачено, що пенсія прокурорам і слідчим призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Законом України №76-VIII від 28.12.2014р. внесено зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, після чого частиною 18 зазначеної статті передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

З 15.07.2015р. набув чинності Закон №1697-VІІ, в якому статтею 86 врегульовані питання щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури. Відповідно до пп.1 п.3 Прикінцевих положень цього закону ст.50-1 Закону №1789-ХІІ втратила чинність з 15.07.2015р., окрім частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої цієї статті.

Отже з 15.07.2015р. питання призначення та перерахунку пенсій працівників прокуратури регулюються Законом №1697-VІІ та ч.3,4,6,11 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ.

Відповідно до ч.20 ст.86 Закону №1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, до теперішнього часу КМУ не ухвалено спеціального акту, який передбачає умови та порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Самим же Законом №1697-VІІ також не визначено таких умов та порядку.

Аналіз змісту ст.86 Закону №1697-VІІ свідчить, що особи, яким пенсія призначена за вислугу років на підставі норм Законів №1789-ХІІ чи №1697-VІІ, мають право на перерахунок пенсії, оскільки її розмір підлягає коригуванню із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу за останньою займаною посадою прокурора та надбавок до нього (ч.4 ст.86 Закону №1697-VІІ). Право на проведення перерахунку пенсії згадується і в ч.13 ст.86 Закону №1697-VІІ. Проте, жодна з цих норм не конкретизує умови і порядок здійснення перерахунку пенсії, тобто не визначає способу його проведення (механізм, показники, які підлягають корегуванню, порядок перерахунку та інше).

Таким чином, з 28.12.2014р. умови та порядок перерахунку пенсій працівників прокуратури, призначених на підставі спеціальних норм Законів №1789-ХІІ та №1697-VІІ, не визначені ані спеціальним законом, ані відповідними нормативно-правовими актами КМУ.

З огляду на такі обставини, позивач посилаючись на положення ст.22 Конституції України, якою передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, стверджує, що на теперішній час існують підстави для застосування положень ст.50-1 Закону №1789-ХІІ в редакції, що діяла на момент призначення йому пенсії. Проте з такими висновками суд не погоджується з наступних підстав.

Аналіз змісту положень норм, що регулюють право працівників прокуратури на перерахунок пенсії, закріплених в Законі №1697-VІІ, в порівнянні з нормами, що містилися у Законі №1789-ХІІ, в редакції до 28.12.2014р., свідчить, що законодавчі зміни не направлені на зменшення обсягу існуючих прав, а пов'язані із зміною механізму регулювання цього питання, що зумовлено необхідністю дотримання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Отже для правильного розуміння правомірності змін, що відбуваються у сфері державного регулювання пенсійного забезпечення, необхідно визначити чи може законодавчий орган при прийнятті нових законів змінювати розмір соціальних виплат.

При вирішенні зазначеного питання суд звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях у справах «Ейрі проти Ірландії» (рішення від 09.10.1979р.) та «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» (рішення від 12.10.2004р.), в яких Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Конституційний Суд України у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність. Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п.2, 3 ст.116 Конституції України).

З урахуванням зазначеного, твердження позивача про очевидну неконституційність положень Закону №1697-VІІ, яким змінено порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури, є помилковими.

Стосовно дії норм законів у часі, то варто зауважити, що як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999р. №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Враховуючи, що збільшення розміру окладів працівників прокуратури, що стала підставою для виникнення спору між сторонами, відбулося внаслідок прийняття КМУ Постанови №1013 від 09.12.2015р., то до спірних правовідносин (питання регулювання перерахунку пенсії) підлягає застосуванню положення Закону №1697-VІІ, а отже відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії із застосуванням положень Закону №1789-ХІІ, в редакції, що діяла до 28.12.2014р..

Стосовно зауважень відповідача щодо положень Закону України №213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», то в цьому контексті суд зауважує наступне. Пунктом 5 розділу ІІІ цього закону встановлено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Зазначений закон набув чинності 01.04.2015р.. Натомість Закон №1697-VІІ набув чинності 15.07.2015р.. Отже з урахуванням принципу дії норм у часі, викладеному в Рішенні КСУ від 09.02.1999р. у справі №1-рп/99, застосуванню підлягає закон, який набрав чинності пізніше, тобто Закон №1697-VІІ. Отже посилання відповідача на те, що законом взагалі не передбачено перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку із збільшенням розмірів посадових окладів, є також помилковим.

Таким чином, внаслідок зміни законодавства, яке регулює питання пенсійного забезпечення в частині перерахунку пенсії працівникам прокуратури, станом на липень 2016 року на законодавчому рівні не регламентоване належним чином ані зміст права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого працівника прокуратури, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

З огляду на це, суд вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії на підставі довідки від 04.07.2016 р. №18/164вих16 про заробітну плату не було правових підстав для здійснення такого перерахунку в контексті положень ч.2 ст.19 Конституції України, внаслідок впровадження зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 17, 18, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: С. О. Дунаєв