Справа № 242/1605/13-а
Суддя: Черков В. Г.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/1605/13-а
Провадження № 2-а/242/138/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючої - судді Черков В.Г., при секретарі Кідрон О.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Стельника Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними щодо перерахунку розміру пенсії з втрати годувальника,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду с адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними щодо перерахунку розміру пенсії у зв'язку з втратою годувальника, зобов'язання доплатити з 01 квітня 2013 року виплату пенсії з втрати годувальника. Зазначила, що перебуває на обліку в УПФУ м. Селидове та отримує пенсію по втраті годувальника, є вдовою шахтаря ОСОБА_4, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 від нещасного випадку на виробництві, що підтверджується актом № 67 про нещасний випадок на виробництві. Відповідач здійснив нарахування пенсії у зв'язку зі смертю її чоловіка у розмірі 1788 грн. 00 коп., розмір пенсії нарахований згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». 26.03.2012 року вона звернулась до УПФУ в м. Селидове із заявою про призначення їй пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме з розміру 50% від пенсії за віком її померлого чоловіка. Рішенням УПФУ в м. Селидове № 963 від 26.03.2013 року в задоволені її заяви було відмовлено. Просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії по втраті годувальника на підставі ст. 37 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50% від пенсії за віком її померлого чоловіка, починаючи з 01.04.2013 року.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просила слухати справу в її відсутність за участю її представника ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнив позовні вимоги просив також скасувати рішення УПФУ м. Селидове № 963 від 11.04.2013 року про відмову в перерахунку пенсії, просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі, зобов'язавши УПФУ в м.Селидове Донецької області зробити перерахунок пенсії з 16.10.2012 р.

Представник відповідача за довіреністю Стельник Д.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав, що позивачка перебуває на обліку в УПФУ м. Селидове та отримує пенсію по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві. 01.01.2004 року набрав чинності закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1У ( далі Закону № 1058). Відповідно до ст. 5 Закону № 1058 виключно цим законом визначається принципи та структура системи загальнообов'язкового пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому пенсійному страхуванню, платники страхових внесків, їх права та обов'язки; види пенсійних виплат, та інше. Відповідно до ст. 9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, непов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Керуючись ч. 1 ст. 10 Закону №1058, якою передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до вимог ст. 36 Закону № 1058 пенсія у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999р. № 1105-XIV (далі - Закон № 1105). Виплата пенсій по втраті годувальника, по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється відповідно до ст. 33, п.16 ст. 34 Закону № 1105 у відповідності із законодавством про пенсійне забезпечення. Тобто до запровадження цього Закону пенсії по втраті годувальника від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання призначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Виплата пенсій по втраті годувальника, по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання здійснюється відповідно до ст. 33, п.16 ст. 34 Закону № 1105 у відповідності із законодавством про пенсійне забезпечення. На підставі статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788) передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Згідно ст. 10 Закону № 1788 пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України Відповідно до ст. 81 Закону № 1788 призначення пенсій, оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до ст. 2 Закону № 1788 призначаються пенсії а) трудові: за віком, по інвалідності, по втраті годувальника, за вислугу років; б) соціальні пенсії. Відповідно до ст. 37 Закону № 1788 право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування. Згідно із статтею 44 Закону №1788 пенсії в разі втрати годувальника призначаються на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 30 процентів заробітку годувальника, але не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних. Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Відповідно до преамбули Постанови Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зареєстрованийв Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) передбачено, що цей Порядок регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно з п. 15 Порядку № 22-1 поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії. У цьому разі заробітна плата для працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, який враховувався при призначенні (перерахунку) пенсії, виплата якої відновлюється. У такому самому порядку за бажанням пенсіонера здійснюється переведення з одного виду пенсії на інший. Пенсія позивачу була призначена відповідно до норм Закону № 1788 в розмірі 30 % заробітку годувальник, вимоги щодо призначення пенсії по втраті годувальника за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» незаконними. Просив відмовити у задоволені позовних вимого ОСОБА_3 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи судом фактично встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 цього Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено що особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, в зв'язку із інвалідністю, в зв'язку із втратою годувальника) призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Абзацом 2 п. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено що дружина померлого, яка втратила джерела засобів існування має право на отримання пенсії в зв'язку із втратою годувальника.

Згідно абзацу 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України № 3108-IV від 17.11.2005 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Судом встановлено, що позивач дійсно перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії у зв'язку з втратою годувальника, на нього поширюється вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно ст. 4 вищезазначеного закону законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Пунктом 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання призначаються у відповідності з Законом України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», стаття 33 якого передбачає, що пенсія у разі смерті годувальника призначається і виплачується згідно із законодавством.

Стаття 37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" містить наступні приписи: 1. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. 2. Дітям-сиротам пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Відповідно до абзацу 2 п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і вислуги років.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ м. Селидове та з 2002 року отримує пенсію по втраті годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом (01.01.2004р.), здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Відповідачем помилково не враховано положення зазначене у Преамбулі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно з яким, зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, при прийнятті відповідачем рішення №963 про відмову в перерахунку пенсії по заробітку від 11.04.2013р. неправомірно застосовані положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», що є порушенням норм матеріального права.

Крім того, суд зазначає, що такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного суду України, викладеними у постановах від 15.04.2014р. (справа №21-67а14), 15.07.2014р. (справа №21-263а14), 14.10.2014р. (справа №21-445а14), 13.01.2015р. (справа №21-553а14).

Оскільки позивач звернулася до суду із даним позовом 16.04.2016 р.,у неї виникло право на перерахунок пенсії з 16.10.2012 р.

Керуючись Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»,ст.ст. 2, 8, 9, 10, 69-71, 79, 99, 100, 102, 104,105, 158- 163, 186, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними щодо перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області щодо відмови у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області № 963 від 11.04.2013 року про відмову в перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_3.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника, згідно вимог частини 1 ст. 37 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника, а саме з 16.10.2012 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя