Справа № 824/502/16-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/502/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

10 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Марцісь Ю.А.,

за участю:

позивача (апелянта): ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України в Чернівецькій області про визнання незаконним складання протоколу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України в Чернівецькій області про визнання незаконним складання протоколу.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимог, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

21 жовтня 2016 року на адресу суду надійшло заперечення (вх.12695/16) від представника відповідача на апеляційну скаргу позивача.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про дату, місце та час судового розгляду повідомлений завчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 14 червня 2016 року головним державним інспектором Чернівецької митниці ДФС Дорофеєм О.М. складено протокол про порушення митних правил №0763/40802/16 відносно ОСОБА_2

Не погоджуючись із зазначеними протоколом від 14 червня 2016 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, зокрема, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а позивачем в адміністративній справі може бути та особа, права, свободи або інтереси якої порушено суб'єктом владних повноважень й за захистом яких вона звернулася до адміністративного суду.

Отже, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення суб'єкта владних повноважень, яке безпосередньо порушує права, свободи або інтереси позивача та породжує для нього права чи обов'язки. Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Відповідно до частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії. При цьому, під рішенням розуміється владне волевиявлення суб'єкта владних повноважень, викладене за встановленою формою, спрямоване на врегулювання тих чи інших суспільних відносин, що має обов'язковий характер та породжує певні правові наслідки для осіб, відносно яких воно прийнято.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил визначено розділом XIX Митного кодексу України.

Статтею 486 Митного кодексу України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно частини першої статті 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем митного законодавства при складенні оскаржуваного позивачем протоколу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 490 Митного кодексу України протокол про порушення митних правил мають право складати:

1) посадові особи, які відповідно до посадових інструкцій уповноважені здійснювати митний контроль, митне оформлення і пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України і які безпосередньо виявили порушення митних правил;

2) посадові особи органів доходів і зборів, які згідно з посадовими обов'язками мають таке право;

3) інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або керівником митниці.

Статтею 494 Митного кодексу України передбачено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; прізвища та адреси свідків, якщо вони є; щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; інші необхідні для вирішення справи відомості.

Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відмовляється підписати протокол, до протоколу вноситься відповідний запис. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення.

У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз'яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою.

У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Крім того, обов'язок складати протокол про порушення митних правил також передбачено посадовою інструкцією головного державного інспектора відділу протидії митним правопорушенням управління боротьби з митними правопорушеннями Чернівецької митниці ДФС, затвердженою начальником Чернівецької митниці ДФС.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 указаної інструкції головний державний інспектор підрозділу якісно та своєчасно виконує покладені завдання і функції передбачені Положенням про підрозділ і цією Посадовою інструкцією.

Підпунктом 2.2.1 пункту 2.2 та пунктом 2.5 розділу 2 інструкції визначено, що основними завданнями головного державного інспектора є запобігання та протидія порушенням митних правил та боротьба з контрабандою в зоні діяльності Митниці; ініціювання та складання протоколу про порушення митних правил.

Також, колегія суддів враховує ту обставину, що ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачем не було надано доказів в розумінні положень ст.ст. 69-70 КАС України щодо того, які норми митного законодавства були порушені головним державним інспектором Чернівецької митниці ДФС Дорофеєм О.М. під час складання протоколу про порушення митних правил №0763/40802/16 від 14 червня 2016 року відносно позивача.

Отже, враховуючи положення вказаних вище норм митного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, складаючи оскаржуваний позивачем протокол про порушення митних правил, діяв в межах наданих йому повноважень та в спосіб, передбачений законом.

Щодо посилань апелянта на відсутність у відповідача підстав для складання оскаржуваного протоколу, колегія суддів зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи та доказів наданих апелянтом в суді апеляційної інстанції, постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області, визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 2300 грн. 00 коп. в дохід держави, а також конфіскації 100 пачок цигарок марки "KENT HD", які були вилучені згідно протоколу про порушення митних правил № 0763/40802/16 віл 14 червня 2016 року.

Також, суд апеляційної інстанції враховує те, що оскаржувані позивачем дії щодо складання протоколу про порушення митних правил №0763/40802/16 від 14 червня 2016 року, а також сам протокол не порушують прав позивача та безпосередньо не породжують для нього правових наслідків і були предметом розгляду при постановлені вищевказаних рішень суду.

Протокол про порушення митних правил не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не порушує прав позивача й, фактично, не породжує для нього жодних правових наслідків. Він лише фіксує правопорушення і є одним із джерел доказів та підставою для подальшого провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача оскаржуваною дією головного державного інспектора Чернівецької митниці ДФС Дорофеєм О.М. при складенні останнім протоколу про порушення митних правил №0763/40802/16 відносно ОСОБА_2

Вказане свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що постанова Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року відповідає вимогам статті 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

В силу статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 15 листопада 2016 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.