Справа № 826/18510/15
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Виробничо-будівельна фірма «Берест» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Виробничо-будівельна фірма «Берест» (далі - Позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби (далі - Відповідач) у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 18.08.2015 року № 100260001/2015/200041/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог адміністративного позову в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно із ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.03.2015 між ПАТ «Виробничо-будівельна фірма «Берест» (покупець) та Компанією «REJS Spolka z o.o.» (продавець, Республіка Польща) був укладений контракт №2/03/2015/LB/PL.

Відповідно до умов вищезазначеного контракту продавець зобов'язується продати, а покупець купити меблеву фурнітуру в асортименті (далі по тексту - товар) замовлений покупцем і підтверджений продавцем в специфікаціях або попередніх рахунках-фактурах, на умовах викладених в даному контракті.

Згідно оплаченого позивачем рахунку-фактури, останнім було імпортовано фурнітуру для меблів та кухонні вироби виробництва компанії «REJS Spolka z o.o.» (Республіка Польща) загальною вартістю 4 423,23 доларів США.

До митного оформлення товару декларантом подано митну декларацію № 100260001/2015/145076, до якої додано наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами;

- міжнародна автомобільна накладна;

- банківський платіжний документ, що стосується товару;

- документ, що підтверджує вартість перевезення;

- рахунок-фактура (інвойс);

- пакувальний лист;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу;

- договір (контракт) про перевезення;

- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару;

- сертифікат про походження товару загальної форми;

- інші некласифіковані документи;

- копія митної декларації країни відправлення;

- інформаційний код результатів митного огляду (переогляду) товарів.

18.08.2015 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100260001/2015/200041/2 (далі по тексту - оскаржуване рішення), яким митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до ст.64 Митного кодексу України.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення стали обставини, які зазначені в графі 33 рішення, зокрема, що документи подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Однак, митний орган в оскаржуваному рішенні жодним чином не вказав, які саме з наданих позивачем документів містять неповні відомості та/або розбіжності. Аналогічним чином митний орган не вказав, які саме документи, на думку суб'єкта владних повноважень, не містять в собі всіх даних на підтвердження обраного методу визначення митної вартості.

Натомість, апелянтом митну вартість товарів визначено із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості, а тому оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, які досліджено судом апеляційної інстанції в повному обсязі, позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товару надано всі необхідні документи відповідно до положень ст. 53 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України).

Проте, під час проведення митного контролю митним органом було встановлено, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) через те, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Таким чином, оскаржуваним рішенням, митну вартість товару, що імпортується скориговано із застосування резервного методу відповідно до ст.64 МК України.

Крім того, на підставі ч. 3 ст. 53 МК України митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- інші документи за бажанням декларанта відповідно до положень частини 6 ст.53 МК України.

Так, декларантом було подано додаткові документи, а саме:

- каталоги «Rejs», прайс-листи від виробника «Rejs», специфікацію до інвойсу від 22.07.2015 № FE/SL/00001/07/2015;

- експертний висновок від 13.08.2015 № В-2049;

- фактура від «Formenti&Glovenzana» від 29.04.2015 № 1900;

- проформа на оплату від 22.07.2015 № FE/SL/00001/07/2015;

- договір з перевізником від 30.07.2015 № 06/15, заявка на транспортування від 04.08.2015 № б/н, рахунок від перевізника від 10.08.2015 № СФ-0000236.

Додатково витребувані митним органом документи позивач надав, проте, митним органом вони не було взяті до уваги, оскільки на думку останнього, не підтвердили заявлену митну вартість товару.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку надання додаткових документів є необхідним у разі потреби підтвердження задекларованої декларантом митної вартості товару за першим методом, викликаної обґрунтованими сумнівами митного органу в достовірності відомостей, які містяться в поданих до митного оформлення товару документах.

Між тим, не заслуговують на увагу суду посилання митного органу щодо розбіжностей, які підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, яка була сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Крім того, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції посилання скаржника на неподання декларантом до митного оформлення прайс-листа, адже вказаний документ не є обов'язковим документом, який підтверджує митну вартість товару, відповідно до вимог ч.2 ст.53 МК України.

Доводи митниці щодо не зазначення в інвойсі від 22.07.2015 № /SL/00001/07/2015 умови поставки товару, також не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки п.5.1 контракту не містить в собі положень щодо обов'язковості зазначення в рахунку-фактурі (інвойсі) умов поставки.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 49, ч.2 ст. 51 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорт, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.2,3 ст.53 Кодексу, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ПАТ «Виробничо-будівельна фірма «Берест» до Київської міської митниці ДФС для підтвердження митного оформлення товару було подано всі документи передбачені нормами ст. 53 МК України, які підтверджують вартість товару та усі складові митної вартості, а тому у митного органу не було підстав для коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, в даному випадку Київською міською митницею ДФС, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів прийняття оскаржуваного рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Між тим, оскаржуване рішення приймалось структурним підрозділом Київської міської митниці Державної фіскальної служби - Митним постом «Східний», а тому колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зміни оскаржуваної постанови суду першої інстанції в її резолютивній частині.

В зв'язку з зазначеним, судова колегія прийшла до висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але з помилковим застосуванням норм процесуального права в зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року зміні в резолютивній частині.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року в її резолютивній частині змінити.

Викласти абзац другий в наступній редакції: «Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби в особі структурного підрозділу Митний пост «Східний» від 18.08.2015 року № 100260001/2015/200041/2 про коригування митної вартості товару».

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.