Справа № 340/518/15-а,2-/340/52/15
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 р. Справа № 876/11126/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління ПФУ у Верховинському районі Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірною відмови управління щодо призначення пенсії за вислугу років, зобов'язання призначити та виплатити пенсію за вислугу років з 07 травня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 13.08.2015року звернувся в суд із позовом до управління ПФУ у Верховинському районі Івано-Франківської області, головного управління ПФУ у Івано-Франківській області про визнання протиправною відмови управління ПФУ у Верховинському районі та рішення комісії при головному управлінні ПФУ в Івано-Франківській області від 15.07.2015 року щодо призначення, нарахування та виплати пенсії за вислугу років, зобов'язання призначити та виплатити пенсію з 07.05.2015 року.

В судове засідання позивач подав заяву про зміну позовних вимог, в якій просить визнати неправомірною відмову управління ПФУ у Верховинському районі щодо не зарахування до пільгового трудового стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років періоду роботи з 01.05.1984 року по 30.10.1984 у ВАТ "Ворохтянський лісокомбінат" та зобов'язати управління призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років на підставі п."в" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Позовні вимоги мотивує тим, що досягши відповідного віку, який дає право на пенсію він звернувся до управління ПФУ у Верховинському районі із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Відповідачем відмовлено у призначенні йому пенсії за вислугу років у зв'язку з не підтвердженням пільгового стажу роботи тривалістю 12 років 6 місяців відповідно до п."в" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зокрема не підтвердженням періоду роботи з 01.05.1984 року по 30.10.1984 року у ВАТ "Ворохтянський лісокомбінат", що стверджується листом від 12.08.2015 року за №25-43/03.

Вважає таку відмову неправомірною, оскільки у період з 01.11.1984 року по 03.05.1989 року він безперервно, на умовах повного робочого дня працював лісорубом, розкряжувальником, трелювальником у Ворохтянському лісопункті Ворохтянського лісокомбінату, що стверджується записами у його трудовій книжці, а тому не включення до пільгового стажу періоду роботи 01.05.1984 року по 30.10.1984 року вважає неправомірним. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Оскаржуваною постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 року позовну заяву - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років відсутні, оскільки ним не представлено належних довідок, які б підтверджувала пільговий стаж роботи з 01.05.1984 року по 31.10.1984 року у ВАТ "Ворохтянський лісокомбінат". Без врахування цього періоду пільговий стаж роботи позивача станом на 07.05.2015 року складає 12 років 2 місяці 9 днів при необхідному 12 років 6 місяців. Просить в задоволенні позову відмовити.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив про безпідставність та неправомірність відмови УПФУ у Верховинському районі зарахувати ОСОБА_1 періоду роботи лісорубом з 01.05.1984 року по 31.10.1984 року у ВАТ "Ворохтянський лісокомбінат" у пільговий стаж, що дає право на пенсію за вислугу років та вважає, що слід зобов'язати відповідача, починаючи з 07.05.2015 року призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п. "в" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки в судовому засіданні належними доказами доведено, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 , який досяг 55 років станом на 07.05.2015 року становить більше 25 років 6 місяців та пільговий стаж не менше 12 років 6 місяців.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

07.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пільгової пенсії по вислузі років, як особі, яка працювала на посадах лісоруба, розряжувальника, трелювальника на лісозаготівлях і має право на пенсію після досягнення 55 річного віку. Із листа №25-43/03 від 12.08.2015 року видно, що відповідач відмовив у призначенні пенсії, оскільки позивачем не підтверджено необхідного пільгового стажу роботи тривалістю 12 років 6 місяців.

Згідно із ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п."в" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри( в тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема: чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Також зі змісту ст.ст.13,55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" випливає, що при стажі роботи менше 30 років пенсія на пільгових умовах у період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року призначається робітникам, які відпрацювали не менше 12 років 6 місяців на лісозаготівлях при наявності у них загального стажу роботи не менше 25 років 6 місяців.

Статтею 62 Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, довідки мають додатковий характер і надаються у разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період, що визначає його право на пенсію на пільгових умовах.

Загальний трудовий стаж позивача станом на 07.05.2015 року становить більше 25 років 6 місяців, що стверджується розрахунком стажу по пенсійній справі №271(а.с. 35 ).

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 27.09.1981 року ОСОБА_1 з 14.03.1983 року по 03.05.1989 року працював у ВАТ "Ворохтянський лісокомбінат" на посадах лісоруба, розряжувальника, трелювальника. Згідно довідки архівного відділу Яремчанської міської ради Івано-Франківської області за № М-62/014-01 від 19.08.2014 року за період роботи в Ворохтянському лісокомбінаті протягом 1983-1989 років ОСОБА_1 у відпустці за власний рахунок не перебував. Роботи на посадах лісоруба, розкряжувальника, трелювальника передбачені Списком професій і посад працівників підприємств лісової промисловості і лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на лісозаготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплавів, робота на яких дає право виходу на пенсію за вислугу років, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року за № 583.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що ОСОБА_1, безперервно працював у Ворохтянському лісокомбінаті протягом 1983-1989 років на лісозаготівлях на умовах повного робочого дня та щомісячно отримував заробітну плату.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач не заперечував, що у разі врахування періоду роботи позивача з 01.05.1984 року по 31.10.1984 року у ВАТ "Ворохтянський лісокомбінат" його пільговий стаж роботи станом на 07.05.2015 року становитиме більше 12 років 6 місяців, при загальному трудовому стажі більше 25 років 6 місяців. Проте, на його думку, підстави для зарахування в пільговий стаж роботи вищенаведеного періоду роботи у ВАТ "Ворохтянський лісокомбінат" відсутні.

З врахуванням вищенаведених обставин та норм чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини між сторонами у справі, суд прийшов до висновку про безпідставність та неправомірність відмови УПФУ у Верховинському районі зарахувати ОСОБА_1 періоду роботи лісорубом з 01.05.1984 року по 31.10.1984 року у ВАТ "Ворохтянський лісокомбінат" у пільговий стаж, що дає право на пенсію за вислугу років та вважає, що слід зобов'язати відповідача, починаючи з 07.05.2015 року призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п. "в" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки в судовому засіданні належними доказами доведено, що загальний стаж роботи ОСОБА_1, який досяг 55 років станом на 07.05.2015 року становить більше 25 років 6 місяців та пільговий стаж не менше 12 років 6 місяців.

За таких обставин, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління ПФУ у Верховинському районі Івано-Франківської області - залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 року у справі № 340/518/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар