Справа № 820/4906/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"04" листопада 2016 р. № 820/4906/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Хмелівська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "АЗЧ Постач"
до Чернігівської митниці ДФС
про скасування рішень та карток відмови ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство "АЗЧ Постач", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000187/2 від 20 липня 2016 року Чернігівської митниці ДФС;

2. Скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № 102000010/2016/000191/2 від 21 липня 2016 року Чернігівської митниці ДФС;

3. Скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000200/2 від 28 липня 2016 року Чернігівської митниці ДФС;

4. Скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00190 Чернігівської митниці ДФС;

5. Скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00195 Чернігівської митниці ДФС;

6. Скасувати Картку відмови в прийнята митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/001207 Чернігівської митниці ДФС.

В обґрунтування позову зазначено, що Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000187/2 від 20 липня 2016 року; № 102000010/2016/000191/2 від 21 липня 2016 року; №102000010/2016/000200/2 від 28 липня 2016 року та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00190; №102110001/2016/00195 та №102110001/2016/001207 Чернігівської митниці ДФС є безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України, у зв'язку з чим, просить суд скасувати оскаржувані рішення та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі зазначивши, що Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000187/2 від 20 липня 2016 року; № 102000010/2016/000191/2 від 21 липня 2016 року; №102000010/2016/000200/2 від 28 липня 2016 року та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00190; №102110001/2016/00195 та №102110001/2016/001207 Чернігівської митниці ДФС є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Судом встановлено, що приватне підприємство «Національні традиції», яке відповідно до умов Договору №20/10-14/03 від 20.10.2014 р. про надання послуг по декларуванню товарів, взяло на себе зобов'язання надати приватному підприємству «АЗЧ Постач» послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, звернулося до Чернігівської митниці ДФС з митними деклараціями № 102110001/2016/201608 від 20 липня 2016 року, № 102110001/2016/201626 від 21 липня 2016 року; № 102110001/2016/201709 від 28 липня 2016 року для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015 р., укладеного між приватним підприємством «АЗЧ Постач» та CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD відповідно до умов якого CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD взяло на себе зобов'язання поставити позивачу приватному підприємству «АЗЧ Постач» товари в асортименті, а приватне підприємство «АЗЧ Постач» зобов'язалося оплатити товар згідно з умовами даного Контракту.

Партія товару, яку було поставлено на виконання умов Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015 р. та за митним оформленням (випуском) якої ПП «Національні традиції» звернулось до Чернігівської митниці ДФС, поставлялася на умовах, визначених інвойсами № ВТСN2016264 від 23 травня 2016 року, № ВТСN2016273 від 27 травня 2016 року; № ВТСN2016333 від 27 червня 2016 року відповідно до яких товар поставляється за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». Тобто CHANGXING BAITE IMPORT AND EXPORT CO., LTD взяло на себе зобов'язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Як вказує стаття 2 Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015 р. загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Виходячи з інформації, зазначеної в Інвойсі № 1 на відповідні партії товару та пакувальних листах до них, партії товару, які підлягали поставці складаються з товару у асортименті, загальною вартістю 14 509,00 доларів США.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що товар визначений інвойсами, було передано перевізнику, що підтверджується коносаментами, зі змісту яких вбачається, що товар, який поставляється на виконання умов Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02 грудня 2015 року прибуде у місце призначення контейнером, як вказано в інвойсі № 1 та пакувальному листі до нього.

Як свідчать докази по справі, кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною № 264 від 23 травня 2016 року, яка визначають, що на виконання Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02 грудня 2015 року контейнером MSKU8405130 буде здійснено поставку товару у асортименті, загальною вартістю 14509,00 доларів США.

Виходячи з інформації, зазначеної в Інвойсі 2 на відповідні партії товару та пакувальному листі до зазначеного Інвойсу, партія товару, яка підлягає поставці складається з товару у асортименті, загальною вартістю 24 547,88 доларів США.

Товар, визначений Інвойсом 2, було передано перевізнику, що підтверджується коносаментом, зі змісту яких вбачається, що товар, який поставляється на виконання умов Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02 грудня 2015 року прибуде у місце призначення контейнером, як вказано в інвойсі № 2 та пакувальному листі до нього.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною №273 від 27 травня 2016 року, яка визначає, що на виконання Контракту контейнером ЕСМU 8059532 буде здійснено поставку товару в асортименті, загальною вартістю 24 547,88 доларів США.

Виходячи з інформації, зазначеної в Інвойсі 3 на відповідні партії товару та пакувальному листі до зазначеного Інвойсу, партія товару, яка підлягає поставці складається з товару у асортименті, загальною вартістю 27 529580 доларів США.

Товар, визначений Інвойсом 3, було передано перевізнику, що підтверджується коносаментом, зі змісту яких вбачається, що товар, який поставляється на виконання умов Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02 грудня 2015 року прибуде у місце призначення контейнером, як вказано в інвойсі № 3 та пакувальному листі до нього.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною №333 від 30 травня 2016 року, яка визначає, що на виконання Контракту контейнерами СLHU17449, ТСLU8902416 буде здійснено поставку товару у асортименті, загальною вартістю 27 529,80 доларів США.

До порту призначення товари, якій поставлено за Контрактом, прибули у липні 2016 року.

Судом встановлено, що товар у порту призначення (м. Одеса) було отримано Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛІДАРТ» (Договір №1504200-К від 15.04.2016 року) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕК «РАС ЛОГІСТИК» (Договір №4/01-16 від 04.01.2016 року) які відповідно до умов Договорів, надають транспортно-експедиторські послуги щодо перевезення експортно-імпортних вантажів по території України, та передано товари перевізникам для доправлення їх до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів, адже, враховуючи положення ч. 1 ст. 263 Митного кодексу України митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні обставини та нормативні положення.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Як вказує п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Виходячи з п. 2 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №450, товари декларуються шляхом подання митному органу, зокрема, митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

При заповненні митної декларації у формі єдиного адміністративного документа, згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, декларантом вказується, зокрема, фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

Фактурною вартістю, відповідно до ч. 18 п. 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Як випливає з інвойсу, відповідно до якого відбулася поставка товару, товар поставлявся за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010».

Поставка товару на умовах CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт). Вказана обставина підтверджується листами Постачальника № ВТСN2016264/7 від 07 червня2016 року; № ВТСN2016273/13 від 13 червня 2016 року; № ВТСN2016333/1 від 01 липня 2016 року, якими чітко визначається, що вартість перевезення включена до ціни товару, вказаної у інвойсах 1,2,3, Крім того, про включення до ціни товару вартості фрахту свідчить і калькуляції № ВТСN2016264/7 від 07 червня2016 року; № ВТСN2016273/13 від 13 червня 2016 року; № ВТСN2016333/1 від 01 липня 2016 року, надані Постачальником.

Також суд зазначає, що оскільки умови поставки за базисом CFR (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» не передбачають обов'язку страхування товару, постачальником не здійснювалося морське страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення, що підтверджується повідомленням Постачальника № ВТСN2016264/8 від 08 червня 2016 року; № ВТСN2016273/14 від 14 червня 2016 року; № ВТСN2016333/4 від 04 липня 2016 року, якими ПП «АЗЧ Постач» було повідомлено, що у відношенні до товарів, відвантажених за інвойсами, 1,2,3, відповідно до якого відбувалася поставка товару, страхування вантажу не здійснювалося. Приватне підприємство «АЗЧ Постач» також не здійснювало страхування товару, що підтверджується, листами № 562/08.06 від 08 червня 2016 року, № 601/16.06 від 16 червня 2016 року, № 697/05.07 від 05 липня 2016 року поданими ПП «АЗЧ Постач» при митному оформленні товарів.

Враховуючи вказані обставини для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов Контракту та Інвойсу такі складові митної вартості товару, який було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Як вказує ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вказує ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Отже, враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Виходячи з положення чинного законодавства України, ПП «АЗЧ Постач» митну вартість товару було визначено за основним методом, тобто за ціною контракту.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов Контракту №AZ-ВТ12-15 від 02.12.2015 р. декларантом було подано копії наступних документів:

- Контракт №AZ/ВТ12-15 від 02 грудня 2015 року;

- Інвойс № ВТСN2016264 від 23 травня 2016 року;

- Пакувальний листи до інвойсу № ВТСN2016264 від 23 травня 2016 року;

- Інвойс № ВТСN2016273 від 27 травня2016 року;

- Пакувальний лист до інвойсу № ВТСN2016273 від 27 травня2016 року;

- Інвойс № ВТСN2016333 від27 червня 206 року;

Пакувальний лист до інвойсу № ВТСN2016333 від27 червня 206 року;

- Видаткова накладна № 264 від 23 травня 2016 року;

- Видаткова накладна № 273 від 27 травня2016 року;

- Видаткова накладна № 333 від 30 травня 2016 року;

- Відвантажувальна специфікація № ВТСN2016264/564-1 від 26 травня 2016 року;

- Відвантажувальна специфікація № ВТСN2016273/573-1 від 31 травня 2016 року;

- Відвантажувальна специфікація № ВТСN2016333/633-1 від 27 червня 2016 року.

Крім того, керуючись положеннями ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, яка вказує, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, Приватним підприємством «АЗЧ Постач» до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення було подано копії додаткових документів, на підтвердження заявленої митної вартості товарів, зокрема:

· Міжнародні товарно-транспортні накладні;

· Коносаменти;

· Калькуляції;

· Звіти про оцінку майна;

· Листи Постачальника;

· Листи Позивача;

· Прайс-листи та інші документи.

На підставі викладеного вище, суд приходить висновку, що на виконання вимог Митного кодексу України, який встановлює вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, позивачем було в повному обсязі надано такі документи до митного органу.

Згідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Суд зазначає, що за наслідками розгляду документів, поданих для митного оформлення товарів, поставлених на виконання умов Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015 р., Чернігівською митницею ДФС були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000187/2 від 20 липня 2016 року; №102000010/2016/000191/2 від 21 липня 2016 року, №102000010/2016/000200/2 від 28 липня 2016 року, збільшивши суму митних платежів, які підлягають сплаті при митному оформленні товарів загалом на 123406,19 грн., 198320,36 грн. та 281441,62 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Якщо органом доходів і зборів виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня.

Виходячи з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що чинне законодавство України встановлює перелік обставин, які можуть слугувати підставами для прийняття рішення про коригування митної вартості. До них відноситься заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів у тому числі невірне визначення митної вартості товарів.

Однак, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000187/2 від 20 липня 2016 року; №102000010/2016/000191/2 від 21 липня 2016 року, №102000010/2016/000200/2 від 28 липня 2016 року, Чернігівська митниця ДФС зазначила, що підставою для проведення коригування митної вартості товарів, поставлених на виконання умов Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015 р., є відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, в зв'язку з чим на підставі інформації, наявної у митного органу визначення митної вартості товару було здійснено на підставі резервного методу.

З цього приводу суд зазначає, що виходячи з роз'яснень наданих Міністерством доходів і зборів України у листі від 07 травня 2014 року № 10441/7/99-99-10-03-01-17 відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Окрім того, як уже зазначалося вище, Митний кодекс України містить вичерпний перелік підстав за наявності яких митні органи можуть провести коригування митної вартості товарів, і серед них не містися така підстава для проведення коригування митної вартості товарів як відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України визначає якими повинні бути дії митного органу у разі якщо документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: для підтвердження митної вартості товару.

Враховуючи вказані положення Митного кодексу України, у разі, коли документи, подані до митного оформлення не містять відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів, митний орган, керуючись вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, які визначають, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, мав виключно єдиний варіант поведінки - направити письмовий запит до декларанта з вимогою про надання додаткових документів.

При судовому розгляді встановлено, що жодної письмової вимоги від митного органу щодо надання додаткових документів на адресу декларанта не надходило, що свідчить про те, що документів, поданих на підтвердження митної вартості товару, поставленого на виконання умов Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015 р., було достатньо для визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення.

Однак, всупереч зазначеному вище Чернігівською митницею ДФС було здійснено коригування митної вартості товарів, поставлених ПП «АЗЧ Постач».

Варто вказати також, що приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000187/2 від 20 липня 2016 року; №102000010/2016/000191/2 від 21 липня 2016 року, №102000010/2016/000200/2 від 28 липня 2016 року, Чернігівська митниця ДФС зазначила недоліки, які на її думку, перешкоджають визначенню митної вартості товарів, поставлених приватному підприємству «АЗЧ Постач» за умовами Контракту №AZ/ВТ12-15 від 02.12.2015 р., до яких віднесла наступні обставини:

- звіти про оцінку майна №05-04/07/144 від 20 липня 2016 року, №05-04/07/142 від 20 липня 2016 року, №05-04/07/150 від 27 липня 2016 року не містять інформацію ціноутворення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються, на митну територію України;

- калькуляції на товар №ВТСN2016264/01 від 07 червня 2016 року, №ВТСN2016273/01 від 13 червня 2016 року, №ВТСN2016333/01 від 30 червня 2016 року є простроченими;

- прайс-листи №30218 від 12 травня 2016 року, №ТJ105 від 10 травня 2016 року, №МН1040 від 12 травня 2016 року, №30220 від 14 травня 2016 року, №3815 від 15 травня 2016 року не містять інформації щодо періоду дії цін;

- відсутність інформації щодо всіх складових митної вартості, а саме вартості транспортування.

Щодо зауважень, висловлених Чернігівською митницею ДФС при прийнятті оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000187/2 від 20 липня 2016 року; №102000010/2016/000191/2 від 21 липня 2016 року, №102000010/2016/000200/2 від 28 липня 2016 року, суд зазначає наступне.

Оцінка майна, майнових прав, згідно з ч. 1 ст. З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 от. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Ціною, згідно з ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу України є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що. підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або. збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Як визначає ч. 1 ст. 190 Господарського кодексу України на всі види продукції (робіт, послуг) встановлюються вільні ціни, за винятком тих. на які встановлено державні регульовані ціни.

Згідно з ч. 2 ст. 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювала.

Отже, висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання, в зв'язку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності, фахівця оцінювача та здійснюються кожним суб'єктом господарювання на власний розсуд.

З приводу зауважень Відповідача щодо тієї обставини, що калькуляції на товар дійсні на період, що передує строкам відвантаження товару, суд зазначає, що вказані юридичні факти знаходяться у логічній відповідності з огляду на процеси, які відбуваються підчас виробництва та реалізації товарів. Тобто, товар було виготовлено, і лише після виготовлення вказаного товару Постачальник мав можливість направити Позивачу інвойс в якому визначає ціну на партію товару, який підлягає поставні, на виконання умов Контракту, та калькуляцію яка визначає складові вартості вказаного товару.

Також суд зазначає, що калькуляція містить розшифровку витрат, пов'язаних зі збутом товарів Постачальника, зокрема, до вказаних витрат включаються адміністративні витрати до яких включаються витрати на зберігання товарів до моменту їх реалізації контрагенту.

Крім того, треба вказати, що калькуляції не містять періоду дії, в них лише зазначається що вказана ціна є дійсною щодо товарів, які було виготовлено у певний зазначений період.

Стосовно зауваження Чернігівської митниці ДФС щодо того, що прайс-листи №30218 від 12 травня 2016 року, №ТJ105 від 10 травня 2016 року, №МН1040 від 12 травня 2016 року, №30220 від 14 травня 2016 року, №3815 від 15 травня 2016 року не містить інформації щодо періоду дії цін та країн на які поширюється дана цінова пропозиція, суд зазначає наступне..

Як випливає зі звичаїв ділового обороту та етикету, прайс-лист направляється контрагенту виключно у тому випадку, коли його зацікавила комерційна пропозиція, направлена попередньо суб'єкта господарювання.

Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю.

Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс -листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов'язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Враховуючи той факт, що прайс-листи №30218 від 12 травня 2016 року, №ТJ105 від 10 травня 2016 року, №МН1040 від 12 травня 2016 року, №30220 від 14 травня 2016 року, №3815 від 15 травня 2016 року містили посилання на умови поставки товару, інформація, що міститься в прайс-листах відповідає іншим документам, що супроводжували проведення господарської операції, не викликає жодних сумнівів той факт, що цінова пропозиція поширюється на країну в якій здійснює свою господарську діяльність Позивач, а ціни є актуальними на час здійснення замовлення щодо поставки партії товару, з зв'язку з чим, зауваження Відповідача з цього приводу є недоречними.

Стосовно зауважень Чернігівської митниці ДФС щодо відсутності інформації щодо всіх складових митної вартості, а саме вартості транспортування підчас митного оформлення партії товару згідно Інвойсів 1,2,3, суд зазначає, що у відповідності до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України для митного оформлення повинні надаватися транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Вартість перевезення було включено у ціну товарів згідно інвойсу що підтверджується листами Постачальника №ВТСN2016264/7 від 07 червня 2016 року, №ВТСN2016273/13 від 13 червня 2016 року, №ВТСN2016333/1 від 01 липня 2016 року. Відомості щодо вартості перевезення оцінюваних товарів містилися у калькуляції №ВТСN2016264/01 від 07 червня 2016 року, №ВТСN2016273/01 від 13 червня 2016 року, №ВТСN2016333/01 від 30 червня 2016 року. Судом встановлено, що до цих документів претензій та зауважень у Чернігівської митниці не було, а тому посилання Чернігівської митниці ДФС на відсутність вартості транспортування недоречними.

Суд зазначає, що чинним законодавством України встановлено, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Враховуючи вказані обставини, у Чернігівської митниці ДФС були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товари за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу.

Також встановлено, що Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів поставлених відповідно до умов Контракту (Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000187/2 від 20 липня 2016 року, №102000010/2016/000191/2 від 21 липня 203 6 року, №102000010/2016/000200/2 від 28 липня 2016 року) за резервним методом, обмежившись загальною фразою про те, що декларантом заявлені не повні відомості про митну вартість товару; що підтверджують числові значення: складових митної вартості товарів, не вказала які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, а також не зазначила чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових.

При цьому Відповідачем було здійснено розрахунок митної вартості товару на підставі резервного методу.

За результатами розгляду митної декларації, поданої Приватним підприємством «Національні традиції» та документів, які підтверджують митну вартість товару, поставленого за умовами Контракту. Відповідачем було прийнято рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів (Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00190, №102110001/2016/00195, №.102110001/2016/00207).

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що згідно з п. 4.4. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №631, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

митна декларація не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, декларацією митної вартості;

електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів;

митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.

У Картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00190, №102110001/2016/00195, №102110001/2016/00207 вказується, що причиною відмови у митному оформленні (випуску) товарів є порушення вимог ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, а саме заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

З огляду на що суд зазначає, що ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України встановлює правило за яким орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Таким чином, законом чітко встановлено умови, за наявності яких у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю, товарів.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи

містять розбіжності;

наявні ознаки підробки;

не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, контролюючий орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Проте, Відповідачем не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості щодо митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими., а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом неможливим є встановлення даних складових.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема, на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною, вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

При цьому, керуючись ч..4 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний випускати у вільний обіг товари, що декларуються.

Як вказує ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Судом встановлено, що Позивач - Приватне підприємство «АЗЧ Постач», скористався правом, наданим йому чинним законодавством України та відповідно до митних, декларацій № 102110001/2016/20.1611 від 20 липня 2016 року, №102110001/2016/201637" від 21 липня 2016 року, .№102110001/2016/201714 від 28 липня 2016 року, в яких вказано, що Позивач забезпечує сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, вивільнило товар, поставлений за умовами Контракту, у вільний обіг.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Митного кодексу України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Предметом оскарження, виходячи з положень ч. 1 ч. 2 ст. 24 Митного кодексу України, можуть бути, зокрема, рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні.

Як вказує ч. 1 ст. 29 Митного кодексу України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувані рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірними, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "АЗЧ Постач" до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішень та карток відмови - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати Рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000187/2 від 20 липня 2016 року; № 102000010/2016/000191/2 від 21 липня 2016 року; №102000010/2016/000200/2 від 28 липня 2016 року.

Скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00190; №102110001/2016/00195 та №102110001/2016/001207 Чернігівської митниці ДФС.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.