Справа № 200/10819/15-а(2-а/200/134/16)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2016 рокусправа № 200/10819/15-а(2-а/200/134/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2016 року

у адміністративній справі № 200/10819/15-а(2-а/200/134/16) за позовом ОСОБА_1 до Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська про скасування рішення та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2016 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1, скасовано Рішення Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року № 2115 про відмову у реєстрації ОСОБА_1, як безробітного, та зобов'язано Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська здійснити виплату допомоги з безробіття ОСОБА_1, як безробітному, за період часу з 27 листопада 2014 року по 25 травня 2015 року включно. У задоволенні позовних вимог у іншій частині позову, а саме, щодо зобов'язання відповідача здійснити виплати у сумі, яку обрахував позивач, судом відмовлено, та стягнуто з Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 255 гривень 78 копійок.

Зазначена постанова суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_1 оскаржена відповідачем по справі з підстав не врахування судом першої інстанції обставин, які мають суттєве значення для правильно вирішення спору, зокрема, того, що в наданих позивачем документах не було зазначено місце його проживання або перебування станом на травень 2015 року, а згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУДМС у Харьківській області від 27.04.2016 р., позивач був тимчасово зареєстрований в гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Динамівська. буд. 4, і його реєстрація діяла до 01.07.2010 р., тобто, на період навчання у вищому навчальному закладі, яке й надавало йому для проживання гуртожиток. Відповідно до наведеного, позивач мав право отримувати в службі зайнятості лише консультаційні послуги. Крім того, апелянт вказує на безпідставність висновків суду в частині зобов'язання центру здійснити виплату позивачу допомоги з безробіття за період з 27 листопада 2014 року по 25 травня 2015 року включно, оскільки ОСОБА_1 в зазначений період не відвідував Центр зайнятості та не сприяв своєму працевлаштуванню. За вказаних обставин просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі. Одночасно, відповідач просить стягнути на його користь з позивача судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03 жовтня 2014 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи за закінченням строку трудового договору, на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України (а.с.6), а 19 листопада 2014 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про реєстрацію його, як безробітного для отримання матеріальної допомоги по безробіттю.

До заяви позивач додав: паспорт громадянина України, трудову книжку, та довідку про середню заробітну плату.

При перевірці паспорту позивача спеціалістом Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська встановлено, що в ньому містяться відомості про тимчасову реєстрацію місця проживання позивача за адресою: м. Харків вул. Динамівська б.№ 4-в гуртожиток, яка діяла до 01.07.2010 року, у зв'язку з чим листом директора Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року за № 2115 (а.с.7-8), позивачу було роз'яснено про відсутність правових підстав для реєстрації, як безробітного і надання відповідної матеріальної допомоги, через те, що у нього відсутня реєстрація місця проживання або перебування в Україні, і без надання документів з зазначенням місця проживання або місця перебування, він має право на отримання в службі зайнятості лише консультаційних послуг.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції визнав, що лист директора Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року за № 2115 (а.с.7-8) фактично є рішенням суб'єкта владних повноважень про відмову позивачу в його реєстрації безробітним та наданні відповідної матеріальної допомоги.

Виходячи з зазначеного, суд першої інстанції приймаючи до уваги надані позивачем: роздруківку із Державного реєстру виборців України на запит від 23 лютого 2015 року, згідно якої позивач зареєстрований у б. № 4-в по вул. Динамівській у м. Харкові (а.с.45), відомості із ОАБ УДМС України, згідно якої місцем реєстрації позивача є гуртожиток в б. № 4-в по вул. Динамівській у м. Харкові, де реєстрація тимчасова до 01 липня 2010 року (а.с.46), а також враховуючи, що наявність запису про тимчасову реєстрацію, повинна мати наслідком зняття з реєстраційного обліку органом, що здійснює реєстрацію за власною ініціативою, чи на підставі судового рішення за позовом власника чи користувача житлового приміщення, де має реєстрацію позивач, суд першої інстанції не дивлячись на твердження представника позивача про відсутність у позивача реєстрації, та з огляду на відсутність письмових доказів про зняття позивача з реєстраційного обліку, дійшов висновків про порушення відповідачем права позивача на постановления його на реєстраційний облік, як безробітного, і відповідно про необхідність зобов'язання відповідача здійснити виплату допомоги з безробіття ОСОБА_1, як безробітному, за період часу з 27 листопада 2014 року по 25 травня 2015 року включно.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки відповідач та посадові особи Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська в спірних правовідносинах діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Статтею 43 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу" від 20 березня 2013 р. № 198 (далі по тексту - постанова Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. № 198) під час проведення реєстрації працівник територіального органу заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі Державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально.

Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики.

Обробка персональних даних безробітних здійснюється територіальним органом відповідно до закону. Реєстрація проводиться за умови пред'явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту. Громадянин, який втратив паспорт, пред'являє тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України, особа, яка не досягла 16-річного віку, - свідоцтво про народження та довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування, видану центром зайнятості або підрозділом ДМС.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Пунктом 1.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України передбачено, що реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Судова колегія зазначає, що пунктом 7 вже згаданої постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. № 198 встановлено підстави для відмови у наданні статусу безробітного. Так, зокрема, підставою для відмови у наданні статусу безробітного є відсутність на дату звернення до територіального органу документів, зазначених у пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Таким чином, з огляду на викладені вище правові норми свідчать, що особа, яка звертається до центру зайнятості за реєстрацією як безробітного, зобов'язана надати документи, в яких би містилася інформація про реєстрацію його місця проживання або місця перебування, а відповідач та працівники Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська не наділені повноваженнями діяти всупереч положенням наведеної постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 р. № 198.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що Бабушкінським районним центром зайнятості м. Дніпропетровська за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання йому статусу безробітного від 19 листопада 2014 року, рішення по суті відповідно до п.6 Порядку № 198 - не приймалося, а лише листом від 24.12.2014 року було надано роз'яснення положенням чинного законодавства про порядок та підстави реєстрації особи, як безробітного, з пропозицією надання довідки про реєстрацію місця проживання або перебування, та про право позивача отримувати в службі зайнятості консультаційні послуги (а.с.7-8).

Оскільки Бабушкінський районний центр зайнятості м. Дніпропетровська не приймав рішення за заявою позивача від 19.11.2014 року, рішення суду першої інстанції в зазначеній частині є безпідставним, а враховуючи зміст позову ОСОБА_1, судова колегія не вбачає правових підстав для виходу за межі вимог позивача, та для зобов'язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 і прийняти рішення по суті.

За вищенаведених обставин, та з огляду на приписи розділу 6 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 року № 613, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська здійснити виплату допомоги з безробіття ОСОБА_1, як безробітному, за період часу з 27 листопада 2014 року по 25 травня 2015 року включно, - не може бути залишено без змін, оскільки допомога по безробіттю, як вид державного матеріального забезпечення призначається на певний період безробіття і сплачується лише при дотриманні певних умов особою, яка звертається до центру з відповідною заявою.

В даному випадку, позивач по цій справі не тільки не надав до центру зайнятості документів зазначених у пунктах 3 і 4 цього Порядку № 198 (документів з зазначенням реєстрації місця проживання або перебування), а й фактично не відвідував в період з 27 листопада 2014 року по 25 травня 2015 року Центр зайнятості та не сприяв своєму працевлаштуванню.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було не вірно взято до уваги роздруківку із Державного реєстру виборців України та відомості із ОАБ УДМС України про тимчасову до 01 липня 2010 року реєстрацію позивача в гуртожитку по вул. Динамівській б. № 4-в у м. Харкові, оскільки законодавець для особи, яка звертається до центру зайнятості з заявою про реєстрацію безробітним та надання допомоги по безробіттю, чітко встановлює обов'язок надати персональні дані про зареєстроване місце проживання чи перебування.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи та винесенні рішення про часткове задоволення адміністративного позову було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Вирішуючи вимоги апеляційної скарги про стягнення з позивача на користь Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська сплаченого останнім при зверненні до апеляційної інстанції судового збору в сумі 1378 грн., судова колегія виходячи з того, що судом присуджуються на користь сторони - суб'єкта владних повноважень лише всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, які пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, а інші судові витрати не присуджуються і відносяться на рахунок суб'єкта владних повноважень, керуючись приписами ст.94 КАС України вважає за необхідне відмовити Бабушкінському районному центру зайнятості м. Дніпропетровськ у задоволенні вимог апеляційної скарги в частині стягнення на його користь з позивача суму судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська - задовольнити частково

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2016 року - скасувати, та прийняти нову постанову про відмову у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відмовити Бабушкінського районного центру зайнятості м. Дніпропетровська в задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, що визначені ст.212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський