Справа № 335/11846/16-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

(в порядку скороченого провадження)
14 листопада 2016 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовомОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання перерахувати і виплатити щомісячне довічне грошове утримання, -
У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання перерахувати і виплатити щомісячне довічне грошове утримання, в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя щодо нездійснення перерахунку помісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.05.2016р. по 07.06.2016р. включно. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя здійснити з 01 травня 2016 року по 07 червня 2016 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою господарського суду Запорізької області від 08 червня 2016 року № 09-13/665 в розмірі 86 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та з урахуванням проведених виплат за вказаний період. Присудити на його користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.
Ухвалою суду від 31.10.2016 року, відкрито скорочене провадження по справі.
Відповідач надав суду заперечення проти позову в яких просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши обставини справи, та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.
Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України „Про судоустрій і статус суддів", яким було запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.
Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.
Судом встановлено, що Указом Президента України від 16 листопада 2004 року N 1419/2004 ОСОБА_1 був призначений строком на п'ять років на посаду судді господарського суду Запорізької області.
Постановою Верховної Ради України від 09 вересня 2010 року N 2512-VI ОСОБА_1 було обрано на посаду судді господарського суду Запорізької області безстроково. Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2016 року N 997-VIII відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції позивача було звільнено з посади судді господарського суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.
Наказом голови господарського суду Запорізької області Немченка О.І. від 17.02.2016р. № 4к відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України, статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ОСОБА_1 було відраховано зі складу суду у зв'язку з виходом у відставку.
Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.04.2016р. у справі № 335/3100/16-а задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя та визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов'язано УПФУ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя призначити та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 18.02.2016 року в розмірі 86 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, виданої господарським судом Запорізької області 17.02.2016 року.
В силу приписів ч.1 ст.72 КАС Україні обставини, встановлені судовим рішенням
в адміністративній справі № 335/3100/16-а, що набрало законної сили 08.07.2016 року не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідне ч,3 от. 141 Закону " України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд від 12.02.2015 року та рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 у справі № 1-8/2016, у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного помісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України від 25.12.2015р. № 928-УШ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня: -1600 гривень.
До заяви надав довідку господарського суду Запорізької області від 08.06.2016р. № 09-13/665 про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01 травня 2016 року.
24.06.2016р. вказана довідка була відповідачем повернута листом № 172/С-9 з посиланням на те, що питання щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання буде вирішено після винесення рішення судом апеляційної інстанції по справі № 335/3100/16-а за наслідками розгляду апеляційної скарги УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя.
У відповідності до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2016р. постанова Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.04.2016р. у справі № 335/3100/16-а вступила в законну силу 08.07.2016р.
На виконання зазначених судових рішень Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, виданий виконавчий лист № 335/3100/16-а.
Довідку від 08.06.2016р. № 09-13/665 надав відповідачу 29.07.2016р. разом із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, про що свідчить розписка-повідомлення.
01.08.2016р. додатково (письмово) звернувся до УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя з аналогічною заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання виходячи з розрахунку:
Отже, УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (змінило найменування на УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя) протиправно не здійснило перерахунок щомісячного довічного утримання судді за період з 01.05.2016р. по 07.06.2016р., виходячи з мінімальної зарплати в розмірі 1450,00 грн.
Причому, рішення про відмову у перерахунку довічного утримання за період з 01.05.2016р. по 07.06.2016р. відповідачем не приймалось, будь-які мотиви не здійснення вказаного перерахунку у відповідях від 05.08.2016р. № 209/С-9, від 11.08.2016р. № 217/С-9 не наведено.
Частиною 1 статті 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України).
Згідно з Конституцією України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша, друга статті 55).
Належні позивачу суми щомісячного довічного утримання судді слід перераховувати саме з 01.05.2016р., а не з моменту мого звернення до відповідача (13.06.2016р. вперше та 29.07.2016р. повторно).
Це підтверджується тим, що раніше - до прийняття відповідачем рішення про призначення щомісячного довічного утримання на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.04.2016р. у справі № 335/3100/16-а, ОСОБА_1 взагалі був позбавлений будь-якої можливості звернення із заявою про цей перерахунок. Оскільки ні за яких умов неможливо перерахувати те, що ще не нараховано.
За аналогією закону, наприклад, ч. 3 ст. 42 Закону України від 09.07.2003 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
Отже у даному випадку перерахунок довічного грошового утримання проводиться з дня встановлення нового розміру мінімальної заробітної плати.
Пунктом 1.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України передбачено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.
Отже, за аналогією, якщо позивач звернувся за перерахунком не пізніше трьох місяців з дня встановлення нового розміру мінімальної заробітної плати в розмірі 1450,00 грн. (в період з 01.05.2016р. по 01.08.2016р. (включно)), то даний перерахунок за будь-яких обставин здійснюється з дня встановлення нового розміру мінімальної заробітної плати - з 01 травня 2016 року.
Верховний Суд України в постанові від 24 березня 2015 року (справа № 21-584а14) зазначив, що оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавцем визначено у відсотковому співвідношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, то у разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з'являється право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в той час як у пенсійного органу - обов'язок здійснити відповідний перерахунок.
За приписами частини 1 статті 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (Рим, 4.ХІ.1950), яка ратифікована Законом України від 17.07.97 р., кожен при вирішенні прав щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Таким чином, у всіх зазначених нормах закону закріплено принцип, згідно з яким розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці безпосередньо залежить від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки нараховується в залежності від розміру грошового утримання такого судді. Ця залежність означає, що у разі зміни розміру грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді (в т.ч. і у зв'язку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати), в обов'язковому порядку підлягає перерахунку також і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження його граничного розміру.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5- рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав чи свобод.
В п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильно забезпечення незалежного правосуддя.
Згідно із частиною 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними. Така правова позиція висловлена Конституційним Судом України в рішеннях від 22.09.2005р. №5-рп/2005, від 29.06.2010р. №17-рп/2010, від 22.12.2010р. №23-рп/2010. від 11.10.2011р. №10-рп/2011.
Питання щодо гарантій незалежності суддів судді неодноразово було предметом конституційного розгляду, про що свідчать рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3рп/2013, від 22.05.2008 №10-рп 2008, від 11.10.2005 №8-рп/2005, 01.12.2004 № 19-рп/2004, 20.03.2002 № 5-рп/2002, згідно з якими визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.
Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.
Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).
Як зазначається в Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12, "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).
У відповідності до приписів ч.2 ст.4 Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, що на день подачі позову складає 551,20 грн.
Згідно ч.1ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 1 статті 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Цей встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, оскільки вона вимагає вчинення повних дій, зазначається в резолютивній частині постанови. При цьому, перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили (п. 4 ч.1 ст. 163 КАС України).
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання перерахувати і виплатити щомісячне довічне грошове утримання, - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України ; Вознесенівському районі міста Запоріжжя щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку помісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.05.2016р. по 07.06.2016р. включно.
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 з 01 травня 2016 року по 07 червня 2016 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою господарського суду Запорізької області від 08 червня 2016 року № 09-13/665 в розмірі 86 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та з урахуванням проведених виплат за вказаний період.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі м. Запоріжжя
Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вознесенівському районі міста Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Апаллонова