Справа № 815/438/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/438/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.

за участю секретаря - Чабаненко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дії та зобовязання поновити на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі Позивач, або ОСОБА_1В.) з адміністративним позовом, з урахуванням уточнень (т. 1 а.с.112-115), до Головного управління ДФС в Одеській області (далі Відповідач, або ГУ ДФС в Одеській області), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області (далі Третя особа, або ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області) про: визнання протиправними дій ГУ ДФС в Одеській області при вирішенні питання про поновлення Позивача на посаді та зобов'язання ГУ ДФС в Одеській області поновити майора податкової міліції ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на посаді старшого оперативного уповноваженого відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області з 17 березня 2008 року; визнання протиправним та скасування наказу № 272-о від 01.04.2008 року Державної податкової адміністрації в Одеській області в частині звільнення із займаної посади та зарахування в розпорядження ДПА в Одеській області майора податкової міліції ОСОБА_1; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства доходів і зборів в Одеській області від 12.08.2013 року № 222-о про звільнення ОСОБА_1 у запас Збройних сил України.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Так, Позивач зазначив, що з червня 2001 року ОСОБА_1 проходив службу в органах Державної податкової служби, остання займана посада - старший оперативний уповноважений відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції ОСОБА_2 ОДПІ Одеської області. Як вказав Позивач, у зв'язку з тим, що 14.03.2008 року стосовно ОСОБА_1 була незаконно порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, а 17.03.2008 року пред'явлено обвинувачення у вчиненні зазначеного злочину, 17.03.2008 року слідчим прокуратури Одеської області винесена постанова про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_1 від посади, яка виконана Державною податковою адміністрацією в Одеській області шляхом видання наказу від 21.03.2008 року № 236с. Позивач зазначив, що 25.12.2015 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області закрив кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв'язку не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді та вичерпанням всіх можливостей їх отримання, тобто з реабілітуючих підстав, а також скасував постанову слідчого про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади. На думку Позивача, в даному випадку, оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, він має бути поновлений на останній посаді, яку він займав, після цього Відповідач має у встановленому порядку вирішити питання про його переведення, скорочення, таке інше, що не перешкоджає розгляду питання про поновлення порушених прав позивача відповідно до приписів чинного законодавства. Позивач вважає, що рішення Відповідача про звільнення ОСОБА_1 з посади т також відбувались з порушенням діючого законодавства, мають бути визнаними протиправними та скасованими. Як зазначив Позивач, відповідно до Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Кабінетом Міністрів України 29.07.1991 року, яким керувався Відповідач видаючи відповідні накази щодо ОСОБА_1, передбачені окремі процедури звільнення осіб з посад та переміщення по службі. Зокрема, згідно з п. 40 вказаного Положення при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу на строк не більше 15 діб, у виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні допускається на строк понад 15 діб, але не більше двох місяців. Проте, Позивач перебував у розпорядженні з квітня 2008 року по серпень 2013 року, що не відповідає вимогам закону. Також, на думку Позивача, наведеним Положенням не передбачена можливість звільнення з посади, від якої особа відсторонена постановою слідчого, із зарахуванням у розпорядження на строк понад два місяці. Позивач зазначив, що згідно з повідомленням Відповідача ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних сил України на підставі ст. 64 п. «г» вказаного Положення, хоча зазначений нормативний акт містить п. 64 та відповідно підпункт «г». Позивач вважає, що під час вирішення питання про звільнення за зазначеними обставинами Відповідач мав керуватися серед іншого положеннями ст. 49-2 КЗпП України, але ОСОБА_1 не попереджалось про наступне звільнення через скорочення штатів, йому не пропонувалась інша посада. За таких обставин, Позивач вважає, що він набув право на відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, відстороненням від посади, а у Відповідача винило зобов'язання поновити його на колишній посаді, але він цього зобов'язання не виконує, отже його бездіяльність є протиправною. Також, на думку Позивача, протиправними є дії Відповідача по звільненню ОСОБА_1 з посади та у запас Збройних сил України, тому підлягають скасуванню накази з цього приводу.

У судовому засіданні Позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях на адміністративний позов (т. 1 а.с.117-118). В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що 21.03.2008 року наказом ДПА в Одеській області № 236-0 ОСОБА_1 було відсторонено від займаної посади старшого оперуповноваженого відділення боротьби з суб'єктами господарювання, що мають ознаки фіктивності та незаконним відшкодуванням ПДВ відділу податкової міліції ОСОБА_2 ОДПІ Одеської області та на період відсторонення припинено виплату грошового утримання. Як вказав Відповідач, 13.06.2013 року ДПС в Одеській області Позивачу було оголошено попередження про наступне звільнення за ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та складено акт відмови від підпису попередження про наступне звільнення від 13.06.2013 року № 63/11/15-32-04-02-19 і акт відмови від підписання акту щодо попередження про наступне звільнення від 13.06.2013 року № 64/11/15-32-04-02-19. 12.08.2013 року наказом ГУ Міндоходів в Одеській області № 222-о Позивача було звільнено в запас Збройних Сил України за п. г ст. 64 (через скорочення штатів). Таким чином, Відповідач зазначив, що Позивача було звільнено у зв'язку із змінами в організації праці, а саме у зв'язку з реорганізацією ДПС в Одеській області. Відповідач вказав, що порушення кримінальної справи відносно Позивача не було підставою для його звільнення, тому постанова про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 не є підставою для його поновлення на посаді. Щодо виплати грошового забезпечення за час вимушеного відсторонення Відповідач вказав, що ОСОБА_1 було запропоновано звертатися за відшкодуванням грошового утримання особам начальницького складу за час вимушеної відсутності на службі у порядку встановленому наказом Міністерства юстиції України від 03.04.1996 року № 4/5/3/41. Додатково Відповідач звернув увагу суду на те, що у своєму позові та уточнені до позовної заяви ОСОБА_1 просить суд ухвалити постанову та поновити його або на посаді старшого оперативного уповноваженого відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції ДПІ в Комінтернівському районі Одеської області ГУ ДФС України в Одеській області з 17.03.2008 року або прирівняну посаду, однак відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, що підтверджує знов таки, безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 За викладених обставин, Відповідач зазначив, що ГУ ДФС в Одеській області діяло на підставі норм чинного законодавства та ніяким чином не порушувало прав Позивача, а тому підстави для задоволення його позову відсутні.

Представник Третьої особи також заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у письмових запереченнях Відповідача (т. 1 а.с.117-118).

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач проходив службу в органах Державної податкової служби, остання займана посада старший оперативний уповноважений відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції ОСОБА_2 ОДПІ Одеської області.

На підставі постанови старшого слідчого прокуратури Одеської області ОСОБА_3 від 17.03.2008 року, наказом ДПА в Одеській області від 21.03.2008 року № 236-о, Позивача було відсторонено від займаної посади з 17.03.2008 року (т. 1 а.с.125).

Наказом ДПА в Одеській області від 01.04.2008 року № 272-о, у звязку з організаційно-штатними змінами податкової міліції ДПА в Одеській області та відповідно до наказів ДПА України від 13.02.2008 року № 78, від 11.03.2008 року № 602, Позивача було звільнено із займаної посади та зараховано у розпорядження ДПА в Одеській області з 31.03.2008 року (т. 1 а.с.190).

Наказом ДПА в Одеській області від 06.06.2008 року № 637-о Позивача було звільнено в запас Збройних Сил України за ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі) (т. 1 а.с.137).

Наказом ДПА в Одеській області від 19.06.2008 року № 677-о було скасовано наказ ДПА в Одеській області від 06.06.2008 року № 637-о «Про звільнення майора податкової міліції ОСОБА_1В.» та визначено «вважати, що майор податкової міліції ОСОБА_1 знаходиться у розпорядженні ДПА в Одеській області.».

13.06.2013 року старшими інспекторами з ОД ВПСуПМ УП ДПС в Одеській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і старшим оперуповноваженим з ОВС відділу обліку та зонального контролю штабу УПМ ДПС в Одеській області ОСОБА_6 був складний акт відмови Позивача від підпису попередження про наступне звільнення, згідно якого 13.06.2013 року в 09 год. 35 хв. у приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси Позивачу було надано для ознайомлення та підпису попередження про наступне звільнення, проте ознайомившись із вказаним попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації праці, а саме: у звязку з реорганізацією ДПС в Одеській області згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 229 «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів», наказом ДПС України від 26.04.2013 року № 11 «Про реорганізацію ДПС в окремих областях, мм. Києва та Севастополі, Центрального офісу», останній відмовився від його підпису (т. 1 а.с.127).

Наказом ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.08.2013 року № 222-о Позивача було звільнено в запас Збройних Сил України на ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів) з 14.08.2013 року (т. 1 а.с.57, 126).

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2013 року на адресу Позивача направлялось запорошення, яким Позивача повідомлялось про його звільнення у запас Збройних Сил України за ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів) наказом ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.08.2013 року № 222-о, а також про необхідність терміново прибути до відділу проходження служби у податковій міліції управління персоналу ГУ Міндоходів в Одеській області для проведення розрахунків, отримання трудової книжки та повернення службового посвідчення (т. 1 а.с.134).

13.01.2016 року Позивачем був поданий рапорт на імя в.о. начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_7, в якому Позивач у звязку із закриттям відносно нього кримінального провадження просив визначити місце подальшого проходження служби та допустити його до виконання службових обовязків (т. 1 а.с.61).

На вказаний рапорт Відповідачем була надана відповідь, листом від 08.02.2016 року № 105/К/15-32-04-01-11, в якому, зокрема, зазначено про те, що наказом ГУ Міндоходів в Одеській області від 12.08.2013 року № 222-о Позивача звільнено в запас Збройних Сил України за ст. 64 «г» (через скорочення штатів) 14.08.2013 року. Також, у вказаному листі зазначено, що 14.08.2013 року ГУ Міндоходів в Одеській області на адресу Позивача направлялось запрошення від 14.08.2013 року № 175/К/15-32-04-02-19 щодо прибуття до відділу проходження служби у податковій міліції управління персоналу ГУ Міндоходів в Одеській області для проведення розрахунків, отримання трудової книжки та повернення службового посвідчення. З урахувань викладеного, у наведеному листі зазначено про те, що підстави для поновлення Позивача в органах податкової міліції та на колишній посаді відсутні. Крім того, зазначеним листом Позивачу запропоновано звернутись за відшкодуванням грошового утримання особам начальницького складу за час вимушеної відсутності на службі у порядку встановленому наказом Міністерства юстиції України від 03.04.1996 року № 4/5/3/41 (т. 1 а.с.59-60).

Не погоджуючись з такими діями Відповідача, а також наказами від 01.04.2008 року № 272-о та від 12.08.2013 року № 222-о, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.11.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ДПА в Одеській області № 272-о від 01.04.2008 року «Про звільнення з посад та зарахування у розпорядження державної податкової служби працівників податкової міліції» в частині звільнення із займаної посади та зарахування в розпорядження ДПА в Одеській області майора податкової міліції ОСОБА_1, залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 08.11.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ Міндоходів в Одеській області № 222-о від 12.08.2013 року про звільнення майора податкової міліції ОСОБА_1 у запас Збройних сил України за ст. 64 п. «г» (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», залишено без розгляду.

Таким чином, предметом даному позову є вимоги Позивача про визнання протиправними дій ГУ ДФС в Одеській області при вирішенні питання про поновлення Позивача на посаді та зобов'язання ГУ ДФС в Одеській області поновити майора податкової міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперативного уповноваженого відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області з 17.03.2008 року.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року № 266/94-ВР (чинного та в редакції на момент подання позивачем рапорту про поновлення його на раніше займаній посаді) громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв'язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу.

Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, запис про звільнення з роботи (посади), зроблений у трудовій книжці, визнається недійсним. На вимогу громадянина власник або уповноважений ним орган у триденний термін видає йому дублікат трудової книжки без запису, який визнано недійсним.

З наведеного вбачається, що відповідно до зазначених положень ст. 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року № 266/94-ВР (чинного та в редакції на момент подання позивачем рапорту про поновлення його на раніше займаній посаді), зокрема, громадянин має бути поновлений на колишній посаді та посада надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня винесення постанови про закриття кримінального провадження за невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, у разі, якщо він: звільнений з посади у зв'язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Наведений перелік випадків для поновлення на колишній посаді із зазначених підстав є вичерпаним.

Разом з тим, як встановлено судом, наказом № 220-0 від 12.08.2013 року, Позивача звільнено із займаної ним посади у Запас Збройних сил України за п. 64 пп. «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114.

Вищенаведений наказ у законодавчо встановленому порядку не скасований.

Тобто, випадок Позивача його звільнення через скорочення штатів не є звільненням із займаної посади у зв'язку з незаконним засудженням або відстороненням від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, відповідно, він не передбачений ст. 6 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94-ВР, як випадок, у зв'язку із яким громадянин має бути поновлений на колишній посаді, в тому числі, на підставі постанови про закриття кримінального провадження за не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Засудження працівника є окремою підставою для звільнення особи із займаної ним посади, яка, в даному випадку, передбачена п. 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114.

За таких обставин, враховуючи, що підставою для звільнення Позивача із займаної ним посади не було його засудження, а останній звільнений через скорочення штатів, положення ст. 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для визнання протиправними дій ГУ ДФС в Одеській області при вирішенні питання про поновлення Позивача на посаді та зобов'язання ГУ ДФС в Одеській області поновити Позивача на посаді старшого оперативного уповноваженого відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області з 17.03.2008 року.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач не довів законності та обґрунтованості прийнятих ним рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області при вирішенні питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді та зобов'язання Головного управління ДФС в Одеській області поновити майора податкової міліції ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на посаді старшого оперативного уповноваженого відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області з 17 березня 2008 року відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області при вирішенні питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді та зобов'язання Головного управління ДФС в Одеській області поновити майора податкової міліції ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на посаді старшого оперативного уповноваженого відділу боротьби з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності і незаконним відшкодуванням податку на додану вартість відділу податкової міліції ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області з 17 березня 2008 року відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

14 листопада 2016 року.