Справа № 464/3689/16-а 2-а/464/185/16
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Справа № 876/6125/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Коваля Р.Й.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року у адміністративній справі №464/3689/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова в якому просила зобов'язати відповідача виплачену в період з 15.10.2015 року по 31.01.2016 року визнати правомірною та з 01.02.2016 року відновити виплату пенсії.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про зобов'язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано пенсію, виплачену Управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова в період з 15 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року ОСОБА_1, такою, що виплачена правомірно. В задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Галицькому районі м. Львова як отримувач пенсії у зв'язку з інвалідністю ІІІ групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та одночасно працює на посаді завідувача сектором кадрової роботи ТУ ДСА України у Львівській області, яка відносилась до посад державної служби.

Пенсію у зв'язку з інвалідністю позивачка отримувала до 31.01.2016 року.

18.03.2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії. Листом від 01.04.2016 року № П-16, П-17 відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії мотивуючи тим, що 01.04.2015 року по 31.12.2016 року встановлений особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, незалежно від часу їх призначення. Пенсіонерам, які працюють на посадах державних службовців, у вказаний період виплата пенсій припиняється, а тому підстави для поновлення пенсії відсутні. Також в листі зазначено, що внаслідок виплати пенсії в період з 15.10.2015 року по 31.01.2016 року виникла переплата в розмірі 3972 грн. 26 коп.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року статтю 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» доповнено частинами четвертою-шостою такого змісту: «Тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01.01.2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу)».

Аналогічні зміни були внесені до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п. 2 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Відповідно до п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, а тому з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом не призначаються.

На підставі викладеного, у відповідача були законні підстави нараховувати та виплачувати позивачці пенсію по інвалідності в період з 15.10.2015 року по 31.12.2015 року.

Законом України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було продовжено період, з якого пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, пенсії не виплачуються, а саме з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є: Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та спеціальні закони, норми яких застосовуються при призначенні пенсії окремим категоріям громадян.

Законом України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Відповідно до вказаних змін тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З аналізу положень Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце. Під дією норми права у часі слід розуміти поширення дії нової норми на ті правові наслідки, які хоча й випливають з юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми, проте настають після набрання чинності новою нормою.

Норми Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не визнані неконституційними, позивачка не займає посади в органах, перелічених в пункті 3 Прикінцевих положеннях Закону, а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому відповідач правомірно тимчасово з 01.01.2016 року припинив виплату пенсії позивачці.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, тому відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 20 липня 2016 року у адміністративній справі №464/3689/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

Р.Й. Коваль

Повний текст ухвали складений 15 листопада 2016 року.