Справа № 607/10523/16-а
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2016 Справа №607/10523/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.,

за участю секретаря Гнатенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (надалі - Підгороднянська сільська рада) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить садовий будинок АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради №26 від 24 травня 2016 року дано дозвіл на переведення вказаного будинку у жилий, що створює належні умови для реалізації громадянами права на вільний вибір місця проживання. 25 серпня 2016 року позивач звернувся до Підгороднянської сільської ради із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, надавши необхідні документи. Однак у реєстрації місця проживання йому було відмовлено з посиланням на те, що відсутні документи про право проживання в житлі. 13 вересня 2016 року, ОСОБА_1, як законний представник малолітнього сина - ОСОБА_2, звернувся до Підгороднянської сільської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, при цьому надав вичерпний перелік документів, що вимагає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та постанова КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру». Проте орган місцевого самоврядування відмовив йому у реєстрації місця проживання малолітньої дитини з підстав, наведених вище, а саме, через відсутність документів про право проживання в житлі.

Такі дії Підгороднянської сільської ради позивач вважає неправомірними, а тому просить визнати протиправною та скасувати відмову Підгороднянської сільської ради у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 від 25 серпня 2016 року та відмову Підгороднянської сільської ради у реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 від 13 вересня 2016 року за адресою їх фактичного проживання: АДРЕСА_1, та зобов'язати відповідача здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Підгороднянської сільської ради також адресував суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти позовних вимог не заперечує.

Спір вирішено відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі та в межах своєї компетенції.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування в Україні.

Пунктом 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207, визначено, що Підгороднянська сільська рада є ораном реєстрації місця проживання на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської ради.

25 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Підгороднянської сільської ради із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, надавши необхідні документи. Однак у реєстрації місця проживання йому було відмовлено з посиланням на те, що відсутні документи про право проживання в житлі.

13 вересня 2016 року, ОСОБА_1, як законний представник малолітнього сина - ОСОБА_2, звернувся до Підгороднянської сільської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, при цьому надав вичерпний перелік документів, що вимагає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та постанова КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру». Проте орган місцевого самоврядування відмовив йому у реєстрації місця проживання малолітньої дитини з підстав, наведених вище, а саме, через відсутність документів про право проживання в житлі.

Відповідно до ст.2 «Свобода пересування» Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В силу ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року (надалі - Закон), громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ст.3 Закону: свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; особа - фізична особа; реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ст.6 Закону реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Для реєстрації особа подає письмову заяву, документ до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати, талон зняття з реєстрації, документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Вказаним Законом визначено вичерпний перелік необхідних документів для реєстрації місця проживання та заборонено вимагати для реєстрації подання особою інших документів.

Крім того, п.18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру», затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207, передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до органу реєстрації на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської ради: заяву про реєстрацію місця проживання, заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); 6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання). Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Відповідно ж до ст.4 Житлового кодексу УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідно до Житлового кодексу УРСР садовий будинок не зазначений в переліку об'єктів, які не входять до житлового фонду.

Водночас, згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації у них місця проживання» Житловий кодекс УРСР доповнено ст.8-1, згідно якої громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

Тобто, у виниклих між сторонами правовідносинах слід виходити з таких характеризуючих ознак об'єкту нерухомості, як пристосування та придатність будинку для постійного проживання, які притаманні житлу.

Садовий будинок АДРЕСА_1, належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 21 червня 2013 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 червня 2013 року. Рішенням виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради №26 від 24 травня 2016 року дано дозвіл на переведення вказаного будинку у жилий, як це передбачено постановою КМУ «Про затвердження Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки» №321 від 29 квітня 2015 року. Позивач та його малолітній син постійно проживають у житлі за вказаною вище адресою.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються та в силу положень ч.3 ст.72 КАС України не підлягають доказуванню.

Мати малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_6 не заперечує щодо реєстрації місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 про що інформувала суд, подавши заяву від 31 жовтня 2016 року.

Наведене свідчить про можливість проведення реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вказаний будинок відповідає державним будівельним нормам, які притаманні житлу, де позивач і його малолітній син постійно проживають.

Суд зазначає, особа не може бути позбавлена права на освіту, медицину, участь у виборах та інших прав, які встановлені та гарантовані Конституцією України та законодавчими актами держави, та вважає, що право особи на свободу вибору місця проживання та можливість користування правами та свободами, які закріплені Основним Законом та іншими нормативно-правовими актами, не може бути обмеженим.

Отже, відмовляючи у проведенні реєстрації за обраним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 місцем проживання, відповідач фактично обмежує реалізацію зазначених прав та інтересів позивачів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до переконання, що Підгороднянська сільська рада вчиняючи дії щодо відмови в реєстрації місця проживання позивачів не дотрималася необхідного балансу інтересів та не врахувала несприятливих наслідків свого рішення, а тому заявлений адміністративний позов слід задовольнити, визнати протиправною та скасувати відмову Підгороднянської сільської ради у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 від 25 серпня 2016 року та відмову Підгороднянської сільської ради у реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 від 13 вересня 2016 року за адресою їх фактичного проживання: АДРЕСА_1, та зобов'язати відповідача здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації у них місця проживання», постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до єдиного державного демографічного реєстру», ст.ст.6, 18, 19, 99-100, 104-108 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Підгороднянської сільської ради у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 від 25 серпня 2016 року та відмову Підгороднянської сільської ради у реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 від 13 вересня 2016 року за адресою їх фактичного проживання: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Підгороднянську сільську раду здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк