Справа № 826/16830/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 листопада 2016 року 08:10 справа №826/16830/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом1. ОСОБА_1 2. ОСОБА_2 3. ОСОБА_3
до1. Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві 2. Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві 3. Головного управління Національної поліції в місті Києві 4. Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України
третя особаПодільське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві
провизнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1.), ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_2.) та ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач 3, ОСОБА_3.) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ МВС), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просять: 1) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС №697 від 14 серпня 2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1; 2) поновити на роботі ОСОБА_1, та, у зв'язку з ліквідацією на підставі пункту 9, 12 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", перевести ОСОБА_1 на роботу до Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України або іншу посаду рівнозначну за обсягом функціональних обов'язків та повноважень; 3) стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2015 року до дати винесення судового рішення; 4) допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу; 5) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС №697 від 14 серпня 2015 року про звільнення з органів МВС ОСОБА_2; 6) поновити на роботі ОСОБА_2, та у зв'язку з ліквідацією на підставі пунктів 9, 12 Розділу XI Закону України "Про Національну поліцію", перевести ОСОБА_2 на роботу до поліції Головного управлінні Національної поліції у м. Києві, на іншу посаду рівнозначну за обсягом функціональних обов'язків та повноважень; 7) стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2015року до дати винесення судового рішення; 8) допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу; 9) визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України №504 від 30 липня 2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Подільського районного управління в м. Києві", згідно якого начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського районного управління ГУ МВС України в місті Києві капітана міліції ОСОБА_3 попереджено про неповну посадову відповідальність.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/16830/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2015 року, 21 січня 2016 року та 05 травня 2016 року залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідачів Подільське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі по тексту - відповідач 2, Подільське РУГУ), Головне управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту - відповідач 3) та Департамент протидії наркозлочинності Національної поліції України (далі по тексту - відповідач 4).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року залучено до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Подільське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту - третя особа).

В судовому засіданні 05 вересня 2016 року представник позивачів позовні вимоги підтримав, представники відповідачів 1, 3 проти позову заперечили; представники відповідачів 2 та 4 та третьої особи до суду не прибули, у зв'язку з чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з витягом з наказу ГУ МВС від 14 липня 2015 року №697 о/с "Щодо особового складу" відповідно до Положення про Проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік), згідно з підпунктом "є" (за порушення дисципліни) пункту 64:

старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 (М-229394), оперуповноваженого відділу карного розшуку Подільського РУГУ, 20 серпня 2015 року, установивши щомісячну премію за липень 2015 року в розмірі 119 відсотків та серпень 2015 року в розмірі 0 відсотків;

старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-229394), оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського РУГУ, 20 серпня 2015 року, установивши щомісячну премію за липень 2015 року в розмірі 121 відсоток та серпень 2015 року в розмірі 0 відсотків.

Відповідно до наказу ГУ МВС від 30 липня 2015 року №504 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Подільського районного управління", за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у безвідповідальному ставленні до виконання службових обов'язків щодо забезпечення контролю за службовою діяльністю підлеглих, відсутності належної профілактичної роботи щодо дотримання особовим складом підрозділу дисципліни та законності, що призвело до надзвичайної події, та порушення вимог статті 8 Дисциплінарного статут органів внутрішніх справ України, начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського РУГУ капітана міліції ОСОБА_3 попереджено про неповну посадову відповідність.

Позивачі вважаються зазначені накази протиправними, оскільки дисциплінарне стягнення накладено на позивачів 1 та 2 поспішно, до завершення кримінального провадження, а вина останніх не доведена обвинувальним вироком суду; позивач 3 вказав на відсутність порушень в своїх діях вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Відповідач 1 в письмових запереченнях вказав на відповідність оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства.

Відповідач 3 надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав на відсутність правовідносин між ним та позивачами 1 та 2.

Відповідачі 2, 4 та третя особа письмових заперечень проти позову або пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі по тексту - Положення) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Таким чином, в межах даного спору суду належить встановити правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення за порушення дисципліни у вигляді звільнення та факт перебування позивача у громадському місці в нетверезому стані і заволодіння особистими речами громадянина Б.

У відповідності до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

За правилами статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Виходячи з наведених норм Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, суд приходить до висновку, що притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення дисципліни, можливе за умови доведення належними доказами фактів порушень працівником внутрішніх справ вимог законодавства.

Судом встановлено, що 11 листопада 2014 року слідчим відділом прокуратури міста Києва внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001333 за попередньою кваліфікацією кримінальних правопорушень передбачених частиною першою статті 14, частиною другою статті 189, частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України.

10 червня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України.

На підставі наказу ГУ МВС від 20 липня 2015 року №780 "Про призначення та проведення службового розслідування", з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку за фактом повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України, оперуповноваженими відділу БНОН Подільського РУГУ старшими лейтенантами міліції ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідачем проведено службове розслідування, за результатом якого складено висновок від 30 липня 2015 року (далі по тексту - висновок службового розслідування).

У висновку службового розслідування відповідач встановив, що 29 січня 2015 року позивачі 1 та 2 з метою отримання вигоди для себе шляхом штучного створення показників у вигляді кількості притягнутих осіб до адміністративної відповідальності викликали до себе в службовий кабінет раніше знайомого громадянина ОСОБА_4, якому передали раніше придбаний ними особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс і наказали їхати йому на АДРЕСА_1, де за даною адресою позивачами 1, 2 був затриманий громадянин ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 44 Кодексу про адміністративні правопорушення України, а особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс був вилучений, що призвело до порушення позивачами 1, 2службової дисципліни, а саме: ігнорування останніми вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 4 розділу 3 та розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2015 року №155.

У свою чергу позивачі 1 та 2 не спростовують наведених порушень, а лише посилаються на відсутність вироку суду, який би встановлював їхню винуватість у вчинені злочину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами службового розслідування доведено факт порушення позивачами 1 та 2 положень Дисциплінарного статуту, функціональних обов'язків, недотримання норм професійної та службової дисципліни, встановлених Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що призвело до підриву авторитету правоохоронних органів, дискредитації звання працівників органів внутрішніх справ; відтак, оскаржуваний наказ від 14 липня 2015 року №697 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є правомірним.

Суд не приймає до уваги посилання позивачів 1 та 2 на відсутність обвинувального вироку щодо них, як на підставу для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу, оскільки ця обставина не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачами службової дисципліни) в їх діях.

Зазначене узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в ухвалі від 27 січня 2015 року по справі №К/800/55174/14 та постанові від 28 жовтня 2014 року по справі №К/800/38932/14.

В свою чергу, враховуючи, що вимоги про поновлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на посаді та зобов'язання відповідача 3 виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 14 липня 2015 року №697 о/с, суд зазначає про відсутність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС від 30 липня 2015 року №504 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Подільського районного управління в місті Києві", згідно якого начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського РУГУ капітана міліції ОСОБА_3 попереджено про неповну посадову відповідальність, суд керується наступним.

Статтею 8 Дисциплінарного статуту передбачено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

З викладеного вбачається, що на ОСОБА_3, як на начальника сектору БНОН Подільського РУГУ, покладено персональну відповідальність та обов'язок щодо постійного здійснення контролю за станом службової дисципліни підлеглих.

Як вбачається із висновку службового розслідування, правопорушення вчинені позивачами 1 та 2, стали можливі внаслідок безвідповідального ставлення до виконання службових обов'язків щодо забезпечення контролю за службовою діяльністю підлеглих, відсутності належної профілактичної роботи щодо дотримання особовим складом підрозділу дисципліни та законності, що призвело до надзвичайної події та порушення вимог статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з боку начальника сектору БНОН Подільського РУГУ ОСОБА_3

Таким чином, враховуючи встановлену службовим розслідуванням протиправну поведінку оперуповноважених відділу БНОН Подільського РУГУ ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які перебували в підпорядкуванні позивача 3, суд погоджується з висновком відповідача про порушення начальником сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Подільського РУГУ ОСОБА_3 вимог статті 8 Дисциплінарного статуту та приходить до висновку про правомірність наказу ГУ МВС від 30 липня 2015 року №504 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Подільського районного управління в місті Києві".

У свою чергу, судом встановлено, що ОСОБА_3 з 06 листопада 2015 року звільнений із органів внутрішніх справ та на даний час проходить службу на посаді поліцейського у міжрегіональному органі Національної поліції України, дисциплінарні стягнення в якого відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірність наказі з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко