Справа № 235/5101/16-а
Суддя: Хмельова С. М.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №235/5101/16-а
Провадження №2-а/235/142/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року м. Покровськ
Красноарміський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Хмельової С.М.
за участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача Луценко С.А.
секретаря судового засідання Соловйової М.О.
розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дії Покровського об`єднаного управління ПФУ щодо відмови у розгляді заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності, зобов`язання поновити виплату пенсії по інвалідності з дня незаконного її припинення 01.07.2012 року,
ВСТАНОВИВ:
До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дії Покровського об`єднаного управління ПФУ щодо відмови у розгляді заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності, зобов`язання поновити виплату пенсії по інвалідності з дня незаконного її припинення 01.07.2012 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інвалідом 3 групи, захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом війни 3 групи, оскільки участь в ліквідації аварії він брав у складі військової частини № 83279 с. Оране в 1986 році.
16 березня 2016 року позивач звернувся до Управління з письмовою заявою про поновлення незаконно припиненої виплати пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, призначеної йому 02.02.2012 року. Але заява відповідачем не розглядалась при тому, що до заяви був доданий повний комплект документів.
На час призначення пенсії 02 лютого 2012 року всі документи відповідали вимогам законодавства, інакше б пенсію по інвалідності не призначили.
Тож 02.02.2012 року згідно поданої заяви позивач був переведений на пенсію по інвалідності відповідно до ч.І ст.54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Обчислення пенсії здійснено у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 „Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №1210) із заробітку в зоні відчуження (довідка підприємства-правонаступника №1 від 26.01.2012 р. видана на підставі первинних документів, а саме: розрахунково-платіжних відомостей за вересень 1986р. з виокремленням фактичного періоду - 12 днів роботи в зоні відчуження, зазначених в довідці військової частини).
05.07.2012 року виплата пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків (60%) Покровським (Красноармійським) управлінням ПФУ була скасована «до перевірки бухгалтерських документів».
Вважає, що рішення від 05.07 2012 р. про скасування призначеної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, прийнято з порушенням норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування "(далі - Закон №1058), яким не передбачено скасування пенсії по інвалідності «до перевірки бухгалтерських документів», а зазначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду може бути припинено, якщо пенсія призначена на підставі документів що містять недостовірні відомості. Таким чином, вбачається, що без перевірки, не маючи фактів і доказів що відомості, зазначені в довідці №1 від 26.01.2012р., є недостовірними Управління приймає незаконне, нічим не обґрунтоване, рішення про скасування призначеної пенсії по інвалідності з заробітку в зоні відчуження.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (ст.49 Закону №1058).
Протягом 10 днів, визначених законодавством для з`ясування обставин для відновлення виплати пенсії, Управління проявило повну бездіяльність: управління не спромоглося здійснити перевірку первинних документів на підприємстві, складених у 1986 році - рік Чорнобильської катастрофи. Адже на підприємстві-правонаступнику ВП «Кіровські електромережі» ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» зберігаються всі платіжні документи за 1986 рік, на підставі яких видано довідку про заробіток в зоні відчуження ( вересень - 1462 крб. загального заробітку з 23 липня по 28 серпня 1986 року при окладі в 140 крб. інспектора), де зберігається і довідка військової частини про проходження військових зборів з 23.07.1986 по 28.08.1986 р., в якій зазначений період 12 календарних днів (3.08; 7.08; з 9.08 по14.08; з 16.08 по 19.08) роботи в зоні відчуження.
Посилаючись на законодавство щодо видачі довідок про заробіток, перевірка бухгалтерських документів, перевірка нарахування або донарахування заробітку не належить до компетенції органів ПФУ, оскільки ст.101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» зазначено: Органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Листом ПФУ від 29.12.2011 р. № 30021/02-20 Щодо перевірки заробітної плати для обчислення пенсії первинними документами зазначено: «Підтвердження даних про довіку про заробітну плату встановлюється за результатами перевірки підстав її видачі, проведений спеціалістами органів ПФУ на підприємствах,установах, організаціях».
Замість перевірки підстав видачі (обґрунтування) довідки про заробіток в зоні відчуження, як того вимагає законодавство, Управління, незаконно припинивши виплату пенсії по інвалідності з заробітку в зоні відчуження, без повідомлення, без заяви позивача перевело його на пенсію «за віком», порушивши його право вибору пенсії. Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено «Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором». У статті 45 цього Закону (№1058) зазначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви. Пенсія «за віком», на яку безпідставно перевело Управління, майже в 2 рази менша, ніж була призначена пенсія по інвалідності з заробітку в зоні відчуження. Згідно ст.45 Закон №1058, якщо пенсію зменшено, то така виплата розпочинається з наступного місяця. Позивачу ж, не дивлячись, що рішення про скасування прийняте 05.07.2012 р., вже з 01.07.2012 р. почали виплачувати зменшену в два рази пенсію.
Частиною другою ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
26 квітня 2016 року, позивач подав скаргу начальнику Управління Аржавітіній Н.В. про те, що подана ним заява про поновлення пенсії по інвалідності не розглядалась. Відповіді на скаргу (вхідний №8907 від 26.04.2016 р. на сьогоднішній день він не отримав.
Вважає, що зазначені дії Управління щодо ігнорування його заяви про поновлення раніше призначеної пенсії, залишення без розгляду скарги порушують норми Закону України «Про звернення громадян» і потребують притягнення до відповідальності. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст. 19 Конституції), та здійснювати свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Позивач просить суд визнати протиправними дії Покровського (Красноармійського)
об`єднаного управління ПФУ у м. Покровську (Красноармійську) щодо відмови у розгляді заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності. Рішення управління ПФУ у м. Покровську (Красноармійську) № 9480/02/25 від 14.04.2016 р. «Про відмову в переведенні на пенсію по інвалідності» і рішення № 8742/03/25 від 25.03.2016 р. «Про відмову в перерахунку пенсії по заробітній платі» - скасувати. Зобов`язати Покровське (Красноармійське) об`єднане управління ПФУ у м. Покровську (Красноармійську) поновити йому виплату пенсії ;по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків з дати незаконного її припинення, а саме - з 1 липня 2012 року. Здійснити виплату пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до ч.1 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови КМУ № 1210 за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В запереченнях на позов зазначили, що у 2014 та 2015 роках за позовом ОСОБА_1 Про призначення пенсії по інвалідності як учаснику ЧАЄС до Управління вже розглядався та прийняті рішення Красноармійським міськрайонним судом та Донецьким апеляційним адміністративним судом в позові відмовлено усіма інстанціями. Після чого ОСОБА_2 подано касаційну скаргу. Ухвалою Вищого адміністративним судом України від 10 грудня 2015 року справа № К/800/7680/15 касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення попередніх інстанцій без змін. З цього виходить, що аналогічний позов вже розглядався між тими сторонами та з того ж спору. По даному питанню прийнято рішення усіма інстанціями які набрали законної сили.
Стосовно позовних вимог, повідомляють наступне, що на звернення ОСОБА_3 щодо поновлення згідно наданих документів Красноармійським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення від 25.03.2016 року яке йому спрямовано поштою. Тому вважають звинувачення позивача в відмові розгляду заяви є безпідставним та не обґрунтованим.
Щодо виплати пенсії по інвалідності згідно статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як вже зазначалось раніше дане питання розглянуто у судових інстанціях.
ОСОБА_4 перебуває на обліку в управління і отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та претендує на пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За змістом положень статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,- Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Пунктом 7 Порядку визначено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4,1 - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
З аналізу вказаних норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства убачається, що обов`язковою умовою обчислення пенсії із заробітної плати, одержаної за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня, є проведення розрахунку на підставі первинних документів.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 25.03.2016р. відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по інвалідності згідно статті 54 Закону України « Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.36-38).
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.12.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької област від 10.12.2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 2601.2015 року залишено без змін (а.с.30-35). Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. Колегія суддів Вищого адміністративного суду України встановила, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом 3 групи, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Красноармійську та Красноармійському районі, отримує пенсію по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, це також підтверджується матеріалами адміністративної справи.
Вказана пенсія призначена відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 (далі - Закон 796). При призначенні та наступних перерахунках пенсії була врахована заробітна плата позивача за період його роботи з 24.07.86 р. по 28.08.86 р. по ліквідації аварії на ЧАЕС. Нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 . Управлінням проводилась на підставі довідки №243 від 26.02.2004 р. ВП "Кіровські електричні мережі", правонаступника Красноармійського енергонагляду ПЕО "Донбасенерго", яке у 1986 р. відрядило свого працівника ОСОБА_1 в зону ліквідації аварії на ЧАЕС.
02.02.12 р. позивач звернувся до Управління із заявою про проведення перерахунку пенсії урахуванням оновлених документів за період роботи в зоні ЧАЕС в серпні 1986 р. із наданням довідки від 26.01.2012 року. Згідно розпорядження Управління від 04.04.12 р. такий перерахунок пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків зроблений, але в наступному - рішенням Управління від 05.07.12 р. це розпорядження скасовано до результатів проведення перевірки на підприємстві бухгалтерських документів про нараховані та виплачені суми заробітку, які зазначені в довідці про заробітну плату ВП "Кіровські електричні мережі» від 26.01.12 р. № 1
09.11.12 р. позивач повторно звернувся до Управління із заявою про перехід на пенсію по інвалідності з наданням оновлених документів від підприємства за період роботи у 1986 в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, рішенням від 28.03.13 р. Управління відмовило йому в перерахунку пенсії.
За змістом положень статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Пунктом 7 Порядку визначено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Також судом касаційної інстанції було встановлено, що підприємство, яке відрядило працівника в зону ЧАЕС, через 26 років надало довідку від 16.10.12 р., за якою сума оплати за роботу в зоні відчуження із якої визначається пенсія складає 1100.20 грн.
Разом з цим, ВП "Кіровські електричні мережі" своїм листом №86 від 15.02.13 р. визнає, що розрахунок зарплати в сумі 1100, 20 руб. ОСОБА_1 за період знаходження в зоні ЧАЕС з 24.07.86 по 28.08.86 р. надати неможливо, так як первинний документ розрахунку не збережений.
Згідно з актами зустрічної перевірки № 129 від 23.08.12 р. та № 27 від 15.02.13 р. донарахування зарплати підприємством за роботу ОСОБА_1 за період роботи з 24.07.86 по 28.08.86 р. не проведено. В розрахунковій відомості за вересень 1986 р. по ОСОБА_1 сума 1100,20 нарахована як винагорода.
Така складова заробітної плати як винагорода відсутня. Оплата в кратному розмірі, яка проводилась в 1986-1990 роках за рахунок коштів державного бюджету колишнього СРСР. У зв`язку з цим донарахування в теперішній час сум оплати в кратному розмірі в зоні відчуження не тільки не підлягає сплати з бюджету держави Україна чи з коштів підприємства, а і, як було встановлено, не проведено взагалі і підприємство лише декларує можливість його проведення.
Інші виплати (доплата за роботу в нічний час, надурочні, премії) - то вони проводились за рахунок коштів підприємства. Якщо такі виплати донараховані в теперішній час, то вони повинні бути виплачені працівнику з виплатою податків та страхових внесків, які фактично не виплачені.
Премії за роботу в зоні відчуження виплачувалися у відповідності до діючих на той час на підприємствах системи преміювання, з урахуванням постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.86 р. № 665-195 (відповідної постанови РМ УРСР та УРРПС від 10.06.86 р. №207-7). Ці акти передбачали преміювання працівника в розмірах, які були визначені в діючих на той час положеннях про преміювання на підприємстві. КЗпП визначено, що "премії не нараховані своєчасно і виплачені за результатами розгляд трудового спору, враховуються у складі заробітку за місяці, коли вона повинна була бути виплачена." Таким чином, преміальні виплати на користь позивача могли би бути враховані за якийсь попередній період, але тільки якщо такі суми були би підтверджені рішеннями суду або КТС і про це було би зазначено в таких рішеннях. В 2012 році такі рішення на користь ОСОБА_1 не приймались і позивачем не надавалися. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100 (зі змінами) встановлено: "Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату". В зазначеному випадку підприємство лише декларує можливість донарахування премії своєму колишньому працівнику за період його роботи в 1986 році без фактичного його проведення.
Крім того, премія повинна була бути нарахована в розмірах, визначених діючим на той час на підприємстві (в установі, організації) положення про преміювання. При цьому, підстав для підвищення на 60% розмірів премії всім працівникам немає.
Якщо розрахунки з працівником на підприємстві не було проведено своєчасно, всі донарахування (не тільки премії) проводяться при наявності табеля робочого часу (в оригіналі) за період роботи в зоні відчуження завіреного підприємством, що відповідати за проведення конкретних робіт в зоні відчуження, чи іншого документу первинного бухгалтерського обліку, складеного у рік виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Підставою для видачі підприємством довідки про зарплату ОСОБА_1 в сумі 1100,21 крб. за період перебування в зоні відчуження з 24.07.86 р. по 28.08.86 р. є розрахункова відомість Красноармійського МРОЕ, тобто самого підприємства, які суду надав позивач. При цьому підприємство не надає реального підтвердження обрахунку зарплати та вільно визначає складові зарплати та її суму. Суд першої інстанції обґрунтовано не приймає до уваги зазначену відомість, як належну підставу для надання довідки позивачу на суму 1100,20 грн., оскільки така сума винагороди є в розрахунковій відомості за вересень 1986 р. Крім того, в аналогічній розрахунковій відомості підприємства за жовтень 1986 р. за 23 робочих дні ОСОБА_1 також вказується винагорода в сумі 940,12 руб.
При первинному призначенні пенсії позивачу за його заявою від 01.02.11 р. була надана підприємством вищезгадана довідка №243 від 26.02.2004 р. Підстави вважати цю довідку неправдивою або відкликаною відсутні. За цією довідкою заробіток позивача за роботу в зоні ЧАЕС в липні (9 днів) склав 56,23 руб.; у серпні (28 днів) - 404,55 руб. Таким чином, заробіток позивача за цей період роботи в зоні ЧАЕС є правильним саме за цією довідкою, оскільки він дійсно є заробітком. За довідкою підприємства від 16.10.12 р. ці суми враховані взагалі. Натомість надається інша сума 1100.20 руб., яка є не заробітком, а винагородою, до того ж за інший виплатний місяць - вересень 1986 р.
В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 міститься довідка в/ч 83279 від 28.08.1986 р. про період його роботи в зоні відчуження (з 24.07.86 по 28.08.86 р.). Ця довідка містить повну та об`єктивну інформацію, належним чином завірена. Є необґрунтованим з боку Підприємства вибіркове врахування періоду роботи позивача в зоні ЧАЕС лише 12 днів в серпні 1986 р.
Згідно довідки підприємства №1 від 26.01.12 р. загальна сума заробітку ОСОБА_1 для нарахування пенсії є не тільки іншою 1142,62 руб. від суми зазначеної позивачем 1100,20 руб, але й складові за цими довідками різні. Порівняно з довідкою Підприємства за 2004 р. в довідці Підприємства №1 від 26.01.12 р. від 2012 р. на ім`я ОСОБА_1 були введена додаткова доплата за роботу у вихідні дні безпідставно змінені: посадовий оклад; денна тарифна ставка; кратність; розмір збереженого середнього заробітку; розмір премії.
Але при цьому за розрахунково-платіжною відомістю №1 підприємства від 26.01.12 р. за ці ж 12 робочих днів загальна сума заробітної плати складає вже 1253,58 руб. З цих сум виплачено 400,2 руб. За довідкою 2004 р. приблизно ця сума була виплачена за 28 днів роботи, а не 12. Із суми 1253,58 руб. (станом на 1986 р.), не виплаченою позивачу залишилося 853,38 руб. (станом на 2012 р.) І ця сума з 1986 р. за розумінням підприємства перетворилася на 0,9 коп. в 2012 р., які позивач відмовився отримати.
З огляду на наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погодилась з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підтвердження законності нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати в сумі 1100,20 крб. за період перебування в зоні відчуження з 24.07.86 по 28.08.86 р. відповідно до довідки підприємства №05/2636 від 16.10.12 року, та не знайшла підстав для задоволення позовних вимог.
Звертаючись до суду з адміністративним позовом в серпні 2016 року позивач посилається на ті довідки, які вже досліджувались в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, та рішення за порушеними питаннями вже було прийнято судами та набрали законної сили, та ставить питання про скасування рішення відповідача від 05.07.2012р., в чому йому вже було відмовлено.
Як вбачається з рішення від 25.03.2016 року про відмову в переведенні на пенсію по інвалідності ОСОБА_1 не надано жодного нового документа, який не розглядався до цього. На даний час ОСОБА_1 отримує пенсію за віком призначену відповідно до ст.. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Управління розглянуло документи та встановлено, що довідка, видана ВП «Кіровські електричні мережі» ПАТ «Донецькобленерго» м. Донецьк не містить реєстраційного номера та дати видачі, тому не може бути взята до уваги при обчисленні пенсії по інвалідності згідно ст.. 54 ЗУ «про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До того ж, листом від 15.02.2013р.за № 86, який знаходиться в пенсійній справі, підприємство повідомило про неможливість підтвердження розрахунку заробітку ОСОБА_1 за період знаходження в зоні відчуження з 24.07.1986р. по 28.08.1986р., у зв`язку з відсутністю первинного документу. Здійснити перевірку обґрунтованості видачі довідки не має можливості, так як підприємство знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Таким чином пенсію по інвалідності, згідно ст.. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_5 розраховано без урахування довідки про заробітну плату.
Розмір пенсії по інвалідності, згідно ст.. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без урахування заробітної плати становить 2416,50 гривень, розмір пенсії за віком, яку отримує ОСОБА_5 , становить 3320,82 гривень.
Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріали адміністративної справи, заява позивача від 16.03.2016р. була розглянута та рішення від 25.03.2016 року ОСОБА_5 отримано, тому позовна вимога про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у розгляді заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності задоволенню не підлягають. Заява позивача була розглянута та прийнято відповідне рішення, до того вже в другому пункті позовних вимог позивач і просить скасувати рішення відповідача від 25.03.2016р.
Щодо другої позовної вимоги про скасування рішення ПФУ від 14.04.2016р. «Про відмову в переведенні на пенсію по інвалідності» і рішення від 25.03.2016р. «Про відмову в перерахунку пенсії по заробітній платі».
Представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що рішення від 14.04.2016 року не приймалось, не надав такого рішення і позивач. Відповідачем прийнято Рішення про відмову в переведенні на пенсію по інвалідності від 25.03.2016р., яким відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по інвалідності згідно статті 54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.36-38).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією так і Законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5)добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Аналізуючи дане рішення відповідача, суд приходить до висновку, що прийнято воно відповідно до норм чинного законодавства та в межах наданих повноважень.
Не вбачає суд підстав для задоволення інших позовних вимог, оскільки вони вже були предметом розгляду у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, та по ним прийнято рішення, яке набрало законної сили.
З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог оскільки вони не обґрунтовані та безпідставні.
Керуючись ст.ст.2, 11, 17, 18, 158-163, 167 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дії Покровського об`єднаного управління ПФУ щодо відмови у розгляді заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності, зобов`язання поновити виплату пенсії по інвалідності з дня незаконного її припинення 01.07.2012 року, відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.
На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя