Справа № 814/994/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

09 листопада 2016 року Справа № 814/994/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_2
доУправління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,54056
провизнання протиправними та скасування припису від 17.12.2015р. № 373, постанову від 25.12.2015р. № 324,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (далі - відповідач, управління) про визнання протиправними та скасування припису №373 від 17.12.2015 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, постанови №324 від 25.12.2015 року по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що при винесенні постанови відповідачем було порушено норми чинного законодавства, ні протокол, ні акт перевірки позивачу не були вручені наручно у день проведення перевірки. Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови Управлінням ситуація не вивчалась повно та всебічно, адже позивач здійснює потчний ремонт, а не реконструкцію квартири.

Відповідач надав до суду письмові заперечення, згідно яких вважає позовні вимоги необґрунтованими, а оскаржувані постанову та припис такими, що відповідають нормам діючого законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини якими обґрунтовуються вимоги, а також докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Згідно договору купівлі-продажу від 06.08.2015 року ОСОБА_1 є власником 3х кімнатної квартири АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, на підставі письмового звернення (скарги) гр. ОСОБА_2 (сусідка позивача), у присутності позивача, посадовою особою відповідача проведено позапланову перевірку дотримання вимог чинного законодавства об'єкту за адресою: АДРЕСА_2, про що складено акт від 17.12.2015 року (арк .с. 52).

Згідно вказаного акту, перевіркою з виїздом на місце було встановлено, що на момент перевірки встановлено виконання будівельних робіт у квартирі, а саме: об'єднано приміщення ванної кімнати площею 3,6 кв.м та вбиральні площею 1,2 кв.м; в приміщенні, що утворилось шляхом об'єднання ванної кімнати та вбиральні влаштовується система підігріву підлоги; несучу стіну у приміщенні 9 (житлова кімната) у місці виходу на балкон перебудовано - виконані роботи мурування підвіконної ніші в місці виходу на балкон; відбулася реконструкція системи опалення всього житлового будинку по АДРЕСА_2; монтаж нових радіаторів у приміщенні житлової кімнати 3; виконані роботи з заміни вікон в приміщеннях 2,3,9,8; виконуються роботи з влаштування та заповнення дверних прорізів; демонтовано ніши у приміщеннях 2 та 7.

На отримання акту позивач не з'явилася, про що службовою особою відповідача зроблено відмітку у акті перевірки.

За результатами виявлення у ході проведення перевірки порушень, Інспекцією було складено припис від 17.12.2015 року «Про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил», з вимогами припинити виконання будівельних робіт у термін негайно та усунути виявлені порушення містобудівного законодавства у термін до 25.01.2016 року (арк. с. 53).

Крім того, відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст.ст. 254, 255, 256 Кодексу про адміністративні правопорушення, Інспекцією був складений протокол від 17.12.2015 року «Про адміністративне правопорушення» про те, що за результатами проведеної позапланової перевірки на об'єкті будівництва: реконструкція квартири АДРЕСА_2 виявлено порушення ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 7, 9 Закону «Про архітектурну діяльність» та повідомлено, що розгляд справи про правопорушення відбудеться о 09.00 год. 25.12.2015 року у приміщенні Управління ДАБК у Миколаївській області (арк. с .54).

Постанову направлено позивачу поштою, про що службовою особою відповідача зроблено відповідний запис у протоколі та примірник протоколу надіслано поштою.

Розглянувши матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності: акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.12.2015 року, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.12.2015 року, протокол про адміністративне правопорушення від 17.12.2015 року складені за результатами позапланової перевірки, Управлінням було встановлено виконання гр. ОСОБА_1 у порушення у порушення ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 7,9 Закону України «Про архітектурну діяльність» виконання будівельних робіт з реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_2 без права на їх виконання. Управлінням також було встановлено, що позивач до Управління за набуттям права на виконання будівельних робіт за вищевказаною адресою не зверталася, дозвіл Управління на проведення будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 не надавався, відтак, перевіркою було встановлено порушення позивачем приписів ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі поданих документів і матеріалів позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП (арк. с. 56).

За вчинення вказаного правопорушення відповідно до постанови №324 від 25.12.2015 року на позивача накладено штраф у розмірі 6800 грн.

Позивачем зазначено, що оскаржувані припис та постанова є протиправними, оскільки, як зазначає позивач, прийняті на підставі акту, який було протиправно складено у відношенні позивача та надіслано з порушенням передбачених законодавством термінів.

Проте суд вважає доводи позивача необґрунтованими та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року (надалі - Порядок № 553 від 23.05.2011 року).

Пунктом 5 вказаного порядку передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Позаплановою перевіркою, згідно приписів п. 7 Порядку № 553 від 23.05.2011 року, вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції, а підставою для її проведення є, зокрема звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Відповідно до п. 11 Порядку №553, посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: 1) безперешкодного доступу на місце будівництва об'єкта, або місцезнаходження суб'єкта господарювання, який провадить господарську діяльність, пов'язану з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 5) проводити перевірку стану дотримання суб'єктами містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в тому числі під час застосування будівельної продукції; 6) здійснювати контроль за додержанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності; 7) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій, які пройшли професійну атестацію; 8) отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; 9) вимагати у випадках, передбачених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій; 10) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію; 11) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо- та відеотехніки.

Відповідно до п. 9, п. 12, п. 13 «Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва та посадові особи інспекції під час його здійснення зобов'язані, зокрема, ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

При цьому, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль має право, зокрема, бути присутнім під час його здійснення, за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, подавати свої пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки.

Відповідно до п. 16-20 Порядку №553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку.

Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

В разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припис, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис, а в разі відмови від отримання акту та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до приписів вказаного Порядку, у зв'язку із встановленням за наслідками проведення позапланового заходу порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності відповідачем було складено акт перевірки, в якому зроблено відмітку про не вручення його позивачу, а надіслання його поштою .

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що при виявлені порушень чинного законодавства України у ході проведення перевірки позивача, відповідачем правомірно складені акт перевірки, припис про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Дії відповідача зі складання акту є способом реалізації наданих Управлінню повноважень.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлена Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» з наступними змінами та доповненнями у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 4 Закону № 208/94 порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 244 від 06.04.1995 року.

Абзацом 3 п.2 Постанови № 244 встановлено, що штрафи накладаються на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - суб'єкт містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України №208/94 справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами.

Пунктом 4 Порядку № 244 встановлено, що підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є відповідний протокол, складений посадовою особою інспекції за результатами перевірки. Разом з протоколом складається припис. Припис складається у двох примірниках. Перший примірник припису вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування. Другий примірник залишається в матеріалах справи.

Відповідно до вимог пункту 5 Порядку № 244 протягом трьох днів після оформлення протоколу, інші необхідні матеріали (висновки експертів, дані лабораторних досліджень, фотографії, відомості про попередні порушення тощо) подаються посадовій особі інспекції, уповноваженій накладати штраф.

Частиною 2 статті 3 Закону № 208/94 встановлено, що накладати штраф від імені Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів мають право керівник Державної архітектурно-будівельної інспекції України та його заступники, керівники територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції України та їх заступники.

Зазначені приписи статті № Закону № 208/94 повністю кореспондують з приписами п.2 Порядку № 244.

Відповідно до приписів ч. 11 ст. 2 Закону № 208/94 та абз.2 п.13-1 Порядку № 244 штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.

В силу вимог пункту 7 Порядку № 244 рішення про накладення штрафу оформлюється постановою про накладення на суб'єкта містобудування штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - постанова про накладення штрафу), що є виконавчим документом і підлягає виконанню в установленому законом порядку. У постанові зазначається розмір штрафу.

Згідно приписів Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженим постановою Кабінету міністрів України № 244 від 06.04.1995 року - справу може бути розглянуто за відсутності представника порушника.

З урахуванням приписів вказаного Порядку, відповідачем було розглянуто справу про правопорушення.

На підставі поданих документів і матеріалів, керуючись нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення позивача було визнано винним у вчиненні правопорушенняч. 6 ст. 96, передбаченого із встановленням у ході перевірки порушень позивачем ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Суд погоджується з позицією відповідача про вчинення позивачем правопорушення у сфері містобудівної діяльності в результаті чого, нею виконувались будівельні роботи з реконструкції об'єкта, що відноситься до 1 категорії складності, без дозволу Інспекції на виконання таких робіт з огляду на наступне.

У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, який затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, наведено тлумачення термінів:

Будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів".

Терміни "несучі конструкції", "огороджувальні конструкції" застосовуються у багатьох нормативних документах (ДБН 13.2.6-31:2006 "Теплова ізоляція будівель", ДБН В.2.6-33:2008 "Конструкції зовнішніх стін із фасадною теплоізоляцією. Вимоги до проектування, улаштування та експлуатації" тощо).

Несучі конструкції - це будівельні конструкції, що становлять несучий остов (каркас) будинку або споруди, забезпечуючи їх надійність і довговічність. Несучі конструкції сприймають основні навантаження (власну масу, масу устаткування, людей, снігу, напір вітру, тиск ґрунту на підземні частини будинку або споруди тощо) і передають їх на основу.

Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства затверджений Наказ № 76 від 17.05.2005 «Про затвердження правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (далі - Наказ № 76).

Відповідно до п.1.4.2 Наказу № 76, переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Відповідно до п. 1.4.3 Наказу № 76, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Пунктом 1.4.4 Наказу № 76 встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

При переобладнанні і переплануванні приміщення не змінюються несучі конструкції.

Відповідно до ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»:

реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна його техніко-економічних показників <...>, поліпшення умов експлуатації та якості послуг, (пункт 3.21).

Згідно з Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.11 № 466, будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

В даному випадку Позивачем здійснюється перебудова введеної в експлуатацію квартири з втручанням в несучі конструкції всієї будівлі, що має наслідком зміну техніко-економічних показників як і всього житлового будинку, так і квартири, в якій здійснюється реконструкція, а це за ознаками п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 є реконструкцією.

Крім того, Наказом № 76 визначено, Реконструкція житлового будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Таким чином, перепланування є складовою частиною реконструкції.

Статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено порядок набуття забудовником права на виконання будівельних робіт.

Даний об'єкт будівництва відноситься до І категорії складності, у зв'язку з чим, на виконання п. 2 ч. 1 ст. 34, ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник набуває право на виконання будівельних робіт виключно після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з «Єдиним реєстром документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів», ОСОБА_1 до Управління з метою набуття права на реконструкцію Об'єкта не зверталась, декларацію про початок виконання будівельних робіт не подавала, а тому виконувані будівельні роботи є неправомірними.

Частиною 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

В порушення ст. ст. 7, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівельні роботи виконуються без належно розробленої та затвердженої проектної документації.

Неправомірно виконувані будівельні роботи з реконструкції квартири, у зв'язку з втручанням та частковим руйнуванням несучих конструкцій всього житлового будинку, мали наслідком деформацію та часткову руйнацію несучих конструкцій (стін, стелі) квартири сусідки ОСОБА_1, що розташована поверхом нижче.

На підтвердження чого, відповідачем надано до суду комісійний акт-обстеження від 10.11.2015, складений в.о. директора ТОВ «ЖЕК «Забота» уч. № 2 Седлецьким В. А., майстра т/у Кондратюка І. В., у присутності ОСОБА_2, згідно з яким зафіксовано факт демонтажу міжкімнатних перегородок та шахти димо- вентканала в кв. АДРЕСА_2, внаслідок виконання ремонтних робіт у вище розташованій квартирі з пояснювальною запискою Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що Управління при складанні акту перевірки, протоколу про правопорушення, винесенні припису та постанови про адміністративне правопорушення діяло виключно з дотриманням норм діючого законодавства, а встановлені порушення під час перевірки повністю доведені в ході розгляду справи шляхом надання належних доказів.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Чстиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд не вбачає підстав для скасування припису та постанови, оскільки виявлені під час проведення перевірки порушення позивачем у сфері містобудівної діяльності не спростовано у ході судового розгляду справи, а відповідачем, суб'єктом владних повноважень повністю підтверджено правомірність оскаржуваних припису та постанови, складених у відношенні позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 159-164, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич