Справа № 815/3607/16
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3607/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області, Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Одеській області (далі ГУНП), Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ГУНП про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП від 25 травня 2016 року за № 1437 в частині звільнення позивача з посади інспектора Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ГУНП, поновлення на раніше займаній посаді та стягнення з Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ГУНП на користь позивача середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день фактичного поновлення на посаді, але не більш ніж за один рік.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 лютого 2010 року позивач був прийнятий на службу в органи МВС України.

06 листопада 2015 року позивач був звільнений з органів МВС України та 07 листопада 2015 року прийнятий на службу в органи Національної поліції на посаду інспектора Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ГУНП.

Наказом ГУНП від 25 травня 2016 року №1437 за грубе порушення службової дисципліни, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого законом України від 22 лютого 2006 року №346-IV, п.п.18.1, 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10 жовтня 2001 року №1306, відповідно до статей 2, 13, п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, позивача на підставі п.6, ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» було звільнено з займаної посади.

Наказом №551о/с від 23 червня 2016 року старший лейтенант поліції ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 зазначеного закону.

Винесення Наказу ГУНП від 25 травня 2016 року №1437 та звільнення позивача зі служби і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні вимог суд першої інстанції, на ряду з іншим, виходив з того, що з боку відповідача мало місце грубе порушення службової дисципліни, ст.7 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внцтрішніх прав України» та відповідно п.1 ч.1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію України».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Положеннями ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) передбачено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ст.17 Закону).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 Закону поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч.1 ст.19 Закону).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Преамбулою Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі Статут) передбачено, що цей Статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2 Статуту).

Статтею 7 Статуту передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно до ст.12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади;пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування (ст.14 Статуту).

Так, Наказом ГУНП від 08 квітня 2016 року №730 призначено службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі позивача.

За результатами службового розслідування за фактом грубого порушення Правил дорожнього руху було складено висновок.

В наведеному висновку встановлено, що 08 квітня 2016 року позивач, перебуваючи поза службою, рухаючись на автомобілі ВАЗ 21063 по вулиці Г.Трайкова у м.Болград на перехресті з вулицею Інзовською намагався здійснити поворот наліво. В цей час по вул. Інзовській рухався мотоцикл ІЖ Юпітер 5, під час роз'їзду на вказаному перехресті водій мотоцикла здійснив зіткнення з лівим переднім бампером автомобіля ВАЗ - 21063 під керуванням позивача, внаслідок чого втратив керування, виїхав за межі перехрестя та перекинувся на узбіччя. Внаслідок ДТП водій мотоциклу отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому в ділянці колінного суглобу, забитої рани в ділянці чола, а пасажир мотоциклу отримав струс головного мозку, відкриту черепно-мозкову травму, перелом ключиці зліва, позивач тілесних ушкоджень не отримав.

Згідно з висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння Болградської центральної районної лікарні від 08 квітня 2016 року № 24 (результати якого також містяться у висновку службового розслідування) встановлено, що позивач 08 квітня 2016 року об 04:45 год. перебував у стані алкогольного сп'яніння (0,68 проміле).

Таким чином, враховуючи наявність встановлених фактів порушення позивачем положень п.1 ч.1 ст.18 Закону, Статуту, зокрема, ст.7, а також не дотримання позивачем службової дисципліни, та приймаючи до уваги відсутність з боку позивача доводів, які б обґрунтовували відсутність фактів порушення ним службової дисципліни, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати наказ ГУНП від 25 травня 2016 року за №1437 в частині звільнення позивача з посади інспектора Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ГУНП, поновлення позивача на раніше займаній посаді Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ГУНП та стягнення з Болградського відділення поліції Ізмаїльського відділку поліції ГУНП на його користь середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день фактичного поновлення на посаді, але не більш ніж за один рік, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на ту обставину, що алкогольні напої він вживав вже після потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду, однак, перед проходженням медичного обстеження (яке проводилось з метою встановлення факту сп'яніння), як на підставу, що спростовує факт перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані доводи спростовуються обставинами справі та висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння. Інших належних та достатніх доказів, в тому числі, і показань свідків, в обґрунтування вищенаведених посилань позивачем надано не було.

Крім того, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції з приводу того, що постанова старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури Одеської області про закриття кримінального провадження не є беззаперечним доказом про дотримання позивачем правил службової дисципліни, оскільки вказаною постановою лише встановлено відсутність в діях позивача складу кримінального правопорушення, що, в свою чергу, не відміняє факту керування позивачем, який був діючим співробітником поліції, транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої двоє осіб отримали тілесні ушкодження.

Отже, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Також, колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності згідно законодавства та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий: А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: Л.Є. Зуєва О.А. Шевчук