Справа № 265/4175/16-а
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/4175/16-а
Провадження №2-а/265/138/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І.Г.,

за участю секретаря Марченко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (надалі за текстом УСЗН Лівобережного району) про визнання незаконним та скасування рішення УСЗН Лівобережного району від 30 вересня 2015 року, поновлення строку для надання свідоцтва про народження дитини сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання допомоги при народженні дитини, зобов'язання УСЗН Лівобережного району призначення та виплату допомоги при народженні дитини.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в лютому 2014 року в зв'язку з проведенням бойових дій на території Маріуполя вона змушена була виїхати із сім'єю до АР Крим до його анексії РФ, де ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_2. По факту народження сина їй було видано російське свідоцтво про народження дитини. В серпні 2015 року вона із сім'єю повернулася до міста Маріуполя та 17.09.2015 року звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини. 23.10.2015 року відповідач їй поштою направив рішення від 30.09.2015 року про відмову в призначенні допомоги при народжені дитини. Відповідач мотивував свою відмову відсутністю свідоцтва про народжені дитини. Вона вимушена була звернутися до Орджонікідзевського відділу реєстрації актів цивільного стану, але їй також було відмовлено в державній реєстрації народження дитини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту народження. У квітні 2016 року вона звернулася до суду і 13.04.2016 року отримала рішення суду про встановлення юридичного факту народження дитини. 20.04.2016 року вона отримала українське свідоцтво про народження дитини і знову звернулася до відповідача із заявою про призначення допомоги при народження дитини. Однак листом від 08.06.2016 року відповідач відмовив в призначенні допомоги при народженні дитини, мотивуючи своє рішення тим, що на час звернення не має законних підстав для призначення такої допомоги. Не погоджуючись з рішенням відповідача просила визнати його незаконним та скасувати, поновити їй строк для отримання допомоги при народженні дитини, зобов'язати відповідача призначити та виплатити їй допомогу при народженні дитини.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та надала аналогічні пояснення, просила суд задовольнити її позовні вимоги. В подальшому надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та письмові пояснення.

Згідно письмових пояснень зазначала, що не погоджується із твердженням відповідача про пропущення строку звернення до суду із даним позовом. Вказувала, що відповідь на своє звернення від 17.09.2015 року вона отримала особисто і більш жодних листів від відповідача не отримувала. Згідно даного листа від 30.09.2015 року відповідач повідомляв її про необхідність надання свідоцтва про народження дитини. Зазначала, що дійсно надала свідоцтво про народження дитини після спливу місячного терміну, так як була вимушена звертатися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Посилення відповідача на той факт, що 23.10.2015 року їй було направлено рішення про відмову, вважає безпідставними, оскільки дане рішення вона не отримувала. Вважає, що шестимісячний строк повинен обчислюватися з дати отримання нею листа від 08.06.2016 року, тому строк звернення до суду нею пропущений не був.

Представник відповідача Василів О.С., яка діє на підставах та повноваженнях, перевірених судом, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши письмові заперечення, які підтримала у суді. Згідно наданих заперечень, ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні допомоги при народження дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з тим, що при зверненні 17.09.2015 року з боку позивача не були надані всі необхідні документи, а саме був відсутній оригінал та копії свідоцтва про народження дитини. Надання свідоцтва про народження дитини, видане іншою державою, яке не легалізовано в Україні або документів анексованого Криму не створює правових підстав для здійснення виплати допомоги згідно законодавства України.

Враховуючи те, що протягом місяця з моменту звернення до управління з питанням призначення допомоги при народженні дитини, позивачкою не було надано необхідних документів, які передбачені законодавством в призначенні допомоги було відмовлено, про що було надіслано відповідне рішення прийняте 23.10.2015 році. Жодних рішень щодо відмови у призначенні допомоги від 30.09.2015 року управлінням не приймалось, тому визнання його недійсним та скасування не є можливим. Чинним законодавством України не передбачено відновлення строку звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Щодо доповнення до заперечення, представник відповідача посилаючись на вимоги ст..99,100 КАС України наполягала, що позивач пропустила строк звернення до суду зазначеним позовом.

Враховуючи вищезазначене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій управління незаконними, поновлення строку для звернення та зобов'язання призначити допомогу при народженні дитини.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Орджонікідзевським РВ у місті Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області 12.09.2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з 20.05.1998 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Як зазначено у паспорті позивач 20 серпня 2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з медичного свідоцтва про народження від 02.09.2015 року серії НОМЕР_2 про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована у АДРЕСА_1 народила дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Євпаторія Республіки Крим (а.с.6).

У судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 17.09.2015 року звернулася із заявою до Управління соціального захисту населення Лівобережного району м. Маріуполя Донецької області з питання надання допомоги при народженні дитини, тобто у визначені законодавством строки.

Однак, відповідно до листа відповідача № 05вхК-653-1.7-02/1-06 від 30.09.2015 року позивача було повідомлено про надання неповного пакету документів (відсутній документ - копія свідоцтва про народження дитини). Позивачу було рекомендовано надати недостатній документ до 17.10.2015 року (а.с.7).

Рішенням Управління соціального захисту населення Лівобережного району м. Маріуполя Донецької області від 23.10.2015 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини, з підстав не надання копії свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу).

У квітні 2016 року позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя із заявою про встановлення факту народження дитини.

Згідно із копії рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 13.04.2016 року, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, зацікавлена особа Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, задоволено. Встановлено факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в місті Євпаторія Автономної Республіки Крим, батьком якого є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.10-11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданим 20 квітня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 12. Батьком записаний ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_1 (а.с.9).

19 травня 2016 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Лівобережного району м. Маріуполя Донецької області із заявою про виплату допомоги при народженні дитини додав копію свідоцтва про народженні дитини.

Як вбачається з копії листа № 03вхК-664-1.1-0211-06 від 08.06.2016 року Управління соціального захисту населення Лівобережного району м. Маріуполя Донецької області повідомило ОСОБА_1 про неможливість призначення допомоги при народженні дитини, оскільки 17.09.2015 року при зверненні про надання соціальної допомоги був наданий неповний пакет документів (відсутній документ - копія свідоцтва про народження дитини). Недостатній документ необхідно було надати до 17.10.2015 року, про що ОСОБА_1 була повідомлена. В зв'язку не наданням протягом місяця копії свідоцтва про народження дитини (з пред'явленням оригіналу) ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини, про що винесено рішення про відмову та направлено поштою 23.10.2015 року вих..05/2-0960/4-3.

Згідно ст..10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.7 ст.11 зазначеного Закону допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до п.12 Постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04.02.2009 року) «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Судом встановлено, що позивач дійсно після отримання свідоцтва про народження дитини та звернення до відповідача із заявою пропустила строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Однак, суд враховує також те, що позивач з об'єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з даною заявою, оскільки позивач спочатку знаходилася на тимчасово окупованій території АР Крим, рішення суду про встановлення факту народження дитини набрало законної сили 24 квітня 2016 року, свідоцтво про народження дитини позивач отримала тільки 20 квітня 2016 року, тобто вже після спливу дванадцятимісячного строку після народження дитини.

Суд вважає вищезазначені причини поважними.

Крім того, позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.2.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, суд з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом,вважає, що позивач має право на звернення до органу праці та соціального захисту населення призначенням допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Заперечення та доводи відповідача спростовуються вищевикладеним і не можуть бути прийняті судом до уваги.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 просить скасувати рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району м. Маріуполя Донецької області від 30 вересня 2015 року щодо відмови в призначенні їй допомоги при народженні дитини.

Як було встановлено у судовому засіданні і це підтверджується наданим з боку відповідача документів, рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні дитини відповідачем було прийнято 23.10.2015 року, тому суд з урахуванням вимог частини 2 статті 11 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати незаконним і скасувати рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району м. Маріуполя Донецької області від 23.10.2015 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення строку для надання свідоцтва про народження дитини - сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 для отримання допомоги при народженні дитини, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки поновлення строку не входить до повноважень суду при вирішенні даного адміністративного позову, в сенсі ст..162 КАС України.

Керуючись ст. ст. 8-11, 41, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 23 жовтня 2015 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні допомоги при народженні дитини.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.Г.Мельник