Справа № 820/11237/15
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 р.Справа № 820/11237/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/11237/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм"

до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області , Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2015р.;

- зобов'язати відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Деус Прайм" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 666/07-14-22-0/39521963 від 30.09.2015р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 21.10.2015 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5086710, 00 грн., в тому числі 3391140, 00 грн. за основним платежем та 1695570, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Зобов'язано Ужгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "Деус Прайм" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті № 666/07-14-22-0/39521963 від 30.09.2015 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач, Ужгородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу.

Від відповідача, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, до суду апеляційної інстанції не надходило письмових пояснень стосовно поданої апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Деус Прайм" зареєстроване юридичною особою 01.12.2014 р., станом на дату проведення перевірки перебував на обліку в Ужгородській ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області з 02.12.2014р. та 18.08.2015р. подало заяву про зміну місця реєстрації - до ДПІ у Московському р-ні м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, код 2034 (основне місце обліку), є платником податків і зборів, встановлених Податковим кодексом України, зокрема ПДВ, відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість - №200199917 від 01.01.2015 р.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що з 03.09.2015р. по 23.09.2015р. на підставі наказу Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області від 03.09.2015р. № 363, наказу Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області від 16.09.2015р. № 379, направлення на проведення перевірки від 03.09.2015р. № 261, виданого головному державному ревізору інспектору Ужгородської ОДПІ Яворському І.Ф., направлення на проведення перевірки від 16.09.2015р. № 279/22-00, виданого начальнику відділу погашення заборгованостей Ужгородської ОДПІ Шніцеру Є.І., направлення на проведення перевірки від 16.09.2015р. №278/22-00, виданого головному державному ревізору інспектору ГУ ДФС у Закарпатській області Самчук Т.М., на підставі пп. 78.1.2. п. 78.1 ст. 78 ПК України, проведена позапланова виїзна перевірка позивача з питань правильності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту з ПДВ за червень-липень 2015р.

За результатами проведеної перевірки складений акт № 666/07-14-22-0/39521963 від 30.09.2015р. "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Деус Прайм" () з питань правильності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за червень-липень 2015 року". На підставі висновків акта перевірки, відповідачем встановлено наступні порушення з боку позивача вимог:

-п.185.1. ст.185, п.187.1. ст187, п.198.1. ст.198, п.198.2. ст.198, пп.192.1.1, пп.192.1.2, п.192.1. ст.192 ПК України, в зв'язку з чим нараховано ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету (ряд.25) декларацій з ПДВ на загальну суму 3 391 140,0 грн., в т.ч. за червень 2015р. в сумі 1 366 750,0 грн., за липень 2015р. в сумі 2 024 390,0 грн. та зменшення від'ємного значення попереднього звітного періоду (ряд.20.1) декларації за червень 2015р. в сумі 1 304 037,0 грн.;

- п.1 ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. № 996-XIV, п.185.1. ст.185, п.187.1. ст187, п.201.4, п.201.7, п.201.10. ст. 201 ПК України, в порушення яких виписано податкові накладні за червень 2015р. ТОВ "Гастония" () №331 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 161 222,51 грн., ТОВ "Дентон Альянс" () №332 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 162 715,16 грн., ТОВ "Дотан" () №333 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 164 236,00 грн., ТОВ "Кеннер Груп" () №334 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 175 732,49 грн., ТОВ "Марреро" () №335 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 162 865,99 грн., ТОВ "Ньюнен" () №336 від 30.06.2015 на суму ПДВ 175 732,49 грн., ТОВ "Оберн" () №337 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 159 756,82 грн., ТОВ "Огаста Сервіс" () №338 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 156 903,98 грн., ТОВ "Олбани" () №339 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 148 925,83 грн., ТОВ "Самтер Груп" () №340 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 147 674,33 грн., ТОВ "Чаттануга" () №341 від 30.06.2015р. на суму ПДВ 141 559,18 грн., що надає можливість формування податкового кредиту з ПДВ ТОВ "Гастония" (), ТОВ "Дентон Альянс" (), ТОВ "Дотан" (), ТОВ "Кеннер Груп" (), ТОВ "Марреро" (), ТОВ "Ньюнен" (), ТОВ "Оберн" (), ТОВ "Огаста Сервіс" (), ТОВ "Олбани" (), ТОВ "Самтер Груп" (), ТОВ "Чаттануга" () по операціях проведених за червень 2015р. Перевіркою спростовано правомірність формування податкових зобов'язань ТОВ "Деус Прайм" пов'язаних з фактичним здійсненням гоподарських операцій з постачання ПММ за червень 2015 року на користь ТОВ "Гастония" (), ТОВ "Дентон Альянс" (), ТОВ "Дотан" (), ТОВ "Кеннер Груп" (), ТОВ "Марреро" (), ТОВ "Ньюнен" (), ТОВ "Оберн" (), ТОВ "Огаста Сервіс" (), ТОВ "Олбани" (), ТОВ "Самтер Груп" (), ТОВ "Чаттануга" ();

- п.1 ст.9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.185.1. ст.185, п.187.1, ст. 187, п.201.4, п.201.7, п.201.10. ст.201 ПК України, в порушення яких виписано податкові накладні за липень 2015р. ТОВ "Визалия ЛТД" () від 31.07.2015р. №41 на суму ПДВ 49 884, 02 грн., TOB "Хесперия" () від 31.07.2015р. № 42 на суму ПДВ 74 829, 30 грн., що надасть можливість формування податкового кредиту з ПДВ ТОВ "Визалия ЛТД" (), TOB "Хесперия" () по операціях за липень 2015р. після їх реєстрації в ЄРПН. Перевіркою спростовано правомірність формування податкових зобов'язань ТОВ "Деус Прайм" пов'язаних з фактичним здійсненням господарських операцій з постачання ПММ за липень 2015р. на користь ТОВ "Визалия ЛТД" (), ТОВ "Хесперия" ().

На підставі висновків акта перевірки було винесено податкове повідомлення рішення № від 21.10.2015р. про збільшення Товариству суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 5086710,00 грн., в тому числі 3391140,00 грн. за основним платежем та 1695570,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

З висновків акта перевірки встановлено, що однією з підстав для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення є висновок відповідача про неправомірність формування податкових зобов'язань ТОВ "Деус Прайм", пов'язаних з фактичним здійсненням господарських операцій з постачання паливо - мастильних матеріалів за червень-липень 2015р. на користь контрагентів позивача ТОВ "Гастония" (), ТОВ "Дентон Альянс" (), ТОВ "Дотан" (), ТОВ "Кеннер Груп" (),ТОВ "Марреро" (), ТОВ "Ньюнен" (), ТОВ "Оберн" (), ТОВ "Огаста Сервіс" (), ТОВ "Олбани" (), ТОВ "Самтер Груп" (), ТОВ "Чаттануга" (), ТОВ "Визалия ЛТД" (), ТОВ "Хесперия" (), враховуючи податкову інформацію, щодо вказаних контрагентів.

Так, в акті перевірки вказано, що згідно вказаної податкової інформації контрагентами позивача: ТОВ "Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга", ТОВ "Визалия ЛТД", ТОВ "Хесперия" не подавались до податкового органу звіти по єдиному соціальному внеску за перевіряємий період, що свідчить про відсутність найманих працівників.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно встановив, що неподання суб'єктом підприємницької діяльності - платником єдиного соціального внеску звітів, не свідчить про відсутність найманих працівників, оскільки доказами про наявність чи відсутність у підприємства найманих працівників можуть свідчити, наприклад: штатний розклад, заяви про прийняття на роботу та звільнення, накази про призначення та звільнення працівників, відомості про нарахування заробітної плати і т.п., що не було предметом дослідження податковими органами. Підприємство може не подавати звіти по єдиному соціальному внеску з будь-яких інших причин навіть за наявності працівників у штаті.

Крім того, за висновками акта перевірки відповідач посилається на те, що у відношенні ТОВ "Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга" податковим органом прийняті рішення про скасування платника податку на додану вартість.

Також в акті вказано, ТОВ «Гастонія» було платником ПДВ з 01.03.2015 р. податковим органом 07.08.2015р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ «Дентон Альянс» було платником ПДВ з 01.03.2015р., податковим органом 28.07.2015р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ «Дотан» було платником ПДВ з 01.03.2015р. Податковим органом 22.07.2015р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ "Кеннер Груп" було платником ПДВ з 01.03.2015р. Податковим органом 22.07.2015р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ "Марреро" було платником ПДВ з 01.03.2015р. Податковим органом 16.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ «Ньюнен» було платником ПДВ з 01.03.2015р. Податковим органом 22.07.2015 р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ «Оберн» було платником ПДВ з 01.03.2015р. Податковим органом 29.07.2015р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ «Огаста Сервіс» було платником ПДВ з 01.03.2015р. Податковим органом 14.07.2015р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ «Олбани» було платником ПДВ з 01.03.2015р. Податковим органом 19.08.2015р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ Самтер Груп було платником ПДВ з 05.03.2015р. Податковим органом 22.07.2015р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ, ТОВ "Чаттануга" було платником ПДВ з 01.03.2015р. Податковим органом 16.07.2015р. прийнято рішення та скасовано свідоцтво платника ПДВ.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно визначив, що Ужгородська ОДПІ помилково донараховано податкових зобов'язань позивачу через те, що вказаним вище контрагентам скасовано свідоцтва платників ПДВ, оскільки у червні та липні 2015р. ТОВ "Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга" були зареєстровані належним чином платниками податку на додану вартість.

Також, податковим органом в представленому до перевірки реєстрі чеків підраховано, що за відповідні періоди кількість чеків РРО, згідно яких контрагентами позивача ТОВ «Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга", ТОВ "Визалия ЛТД", ТОВ "Хесперия" придбано нафтопродукти складає таку кількість, яка свідчить про нереальність здійснення придбання нафтопродуктів за готівку представниками контрагентів від ТОВ "Деус Прайм", враховуючи відсутність найманих працівників - фізичних осіб у контрагентів, які реально в часі могли вчиняти дії з придбання нафтопродуктів на території Закарпатської області. Таким чином, вказані контрагенти реально в часі не могли здійснювати придбання нафтопродуктів через мережу АЗС у постачальника ТОВ "Деус Прайм" на території Закарпатської області.

Судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги вказане твердження, оскільки податковим органом не надано належних доказів, що контрагенти позивача не мали можливості отримувати товар та здійснювати його подальшу реалізацію. Податковий кодекс України та інші нормативно-правові акти податкового законодавства України регламентують порядок отримання посадовими особами ДПІ інформації на предмет документального підтвердження реальності здійснення господарських відносин між суб'єктами господарювання.

Так, відповідно до Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. № 1232 зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зідно п. 2.2. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених наказом державної податкової адміністрації від 22.04.2011р. № 236 (надалі - Методичні рекомендації), необхідність проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання визначається посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби (надалі - органи ДПС) за результатами проведеного аналізу даних та встановлених розбіжностей в податкових деклараціях, автоматизованих інформаційних системах органів державної податкової служби України (АІС ДПА України, Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту, Єдиний реєстр податкових накладних тощо), а також аналізу податкової інформації та документів, отриманих із внутрішніх (у т. ч. від підрозділів податкової міліції тощо) або зовнішніх джерел (у т. ч. від платників податків), які свідчать (можуть свідчити) про порушення такими платниками податків податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС. Згідно п. 4.6. Методичних рекомендацій за результатами проведення зустрічної звірки складається Довідка про результати проведення зустрічної звірки (далі - Довідка) у двох примірниках та реєструється в Журналі реєстрації довідок/актів не пізніше останнього робочого дня терміну, відведеного для проведення зустрічної звірки відповідно до пункту 3.2 або 4.5 Методичних рекомендацій. У п. 4.7. Методичних рекомендацій зазначено, що довідка підписується та вручається суб'єкту господарювання у порядку, передбаченому пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р. № 1232 "Про затвердження Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок", не пізніше наступного робочого дня від дати її складання.

Доказів проведення зустрічних звірок контрагентів та складання за їх результатами актів або довідок до справи не надано, посилання на їх наявність в акті перевірки ТОВ «Деус Прайм» відсутні.

Стосовно доводів в акті перевірки про відсутність контрагентів позивача за місцезнаходженням, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. З наведеного випливає, що будь-які господарські операції мають бути здійснюваними саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями, та підтверджені відповідними первинними документами. Водночас дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні або нереальності господарської операції, або відсутності в ній ділової мети, яка зі змісту положень ст. 14 ПК України передбачає обов'язкову спрямованість будь - якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Також податкове законодавство не ставить у залежність виникнення права на віднесення сум ПДВ до податкових зобов'язань у платника податків від наявності чи відсутності контрагента платника податків за місцем реєстрації або місцезнаходження.

Стосовно посилань контролюючого органу в акті перевірки про те, що у податкових накладних, виписаних позивачем на адресу контрагентів ТОВ "Гастония" ТОВ "Дентон Альянс", ТОВ "Дотан", ТОВ "Кеннер Груп" , ТОВ "Марреро", ТОВ "Ньюнен", ТОВ "Оберн", ТОВ "Огаста Сервіс", ТОВ "Олбани", ТОВ "Самтер Груп", ТОВ "Чаттануга" містяться посилання на договори від 30.06.2015 року № б/н, тоді, як реалізація палива здійснювалася з 01.06.2015 по 30.06.2015р., а у податкових накладних, виписних на адресу ТОВ «Визалія ЛТД» та ТОВ «Хесперія» - договори від 31.07.2015 р. № б/н, в той час коли відпуск ПММ здійснювався з 01.07.2015 року по 07.07.2015 року, колегія суддів звертає увагу на анступне наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відвантаживши ПММ відповідно до чеків РРО та податкових накладних позивача здійснило пропозицію укласти договір купівлі-продажу на умовах у них запропонованих. В свою чергу, прийнявши та оплативши відпущені позивачем через мережу АЗС ПММ контрагенти прийняли пропозицію ТОВ «Дейс Прайм» укласти договори на запропонованих умовах.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Як вже зазначалось, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не фактичне їх виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду України, зокрема у постанові № 21-1539а15 від 27.10.2015р. по справі № 826/661/14 за позовом ТОВ «Комфортзон» до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем правомірно відпускалися ПММ на адресу контрагентів без договорів, в тому числі й в період з 01.06.2015р. по 30.06.2015р. та з 01.07.2015р. по 07.07.2015р.

Стосовно доводів контролюючого органу в акті перевірки про невіднесення до податкового кредиту контрагентами сум ПДВ по податкових накладних, виписаних позивачем, зокрема, ТОВ «Визалия ЛТД» згідно податкової інформації не задекларовано податковий кредит в сумі 49884,02 грн. в податковій декларації з ПДВ за липень 2015р. та ТОВ «Хесперия» не задекларовано податковий кредит в сумі 74829, 30 грн. по податковій накладній від 31.07.2015р. № 42 за липень 2015р., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність за невключення контрагентами до податкового кредиту сум ПДВ за виписаними ним податковими накладними, а також віднесення ТОВ «Деус Прайм» сум ПДВ до податкових зобов'язань не залежить від відображення таких сум у податковому кредиті контрагента.

Стосовно неправомірності віднесення до податкових зобов'язань позивачем сум ПДВ за податковими накладними, що не зареєстровані в єдиному реєстрі податкових накладних, які виписані на адресу покупців ТОВ "Визалия ЛТД" та ТОВ "Хесперия", слід вказати, що згідно з абз. 15 п. 201.10 ст. 201 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Крім того, відповідно до абз. 11 п. 201.10 ст. 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

За таких обставин контролюючим органом незаконно донараховано суму податкового зобов'язання через відсутність реєстрації вказаних податкових накладних.

Стосовно доводів про неподання позивачем податкових декларацій за червень та липень 2015р. до податкового органу слід вказати, що п. 47.1. ст.. 47 ПК України визначено, що відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи. Відповідальність за порушення податкового законодавства відокремленим підрозділом юридичної особи несе юридична особа, до складу якої він входить; фізичні особи - платники податків та їх законні чи уповноважені представники у випадках, передбачених законом та податкові агенти.

Також, відповідно до п. 120.1. ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Обставина неподання податкових декларацій до податкового органу не може бути підставою для донарахування позивачу сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість.

Стосовно доводів про неможливості здійснення контрагентами господарських операцій з придбання ПММ у позивача, слід звернути увагу на те, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Однак, до суду першої та апеляційної інстанції відповідачами по справі не подано жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платників податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним.

Судом першої інстанції правомірно вказано, що в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що в акті перевірки позивача податковий орган не вказав первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку позивача, що підтверджують наявність фактів порушень ним норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а лише посилається на податкову інформацію інших податкових органів стосовно контрагентів, яка не є первинними документами або іншими документами, які б свідчили про факти порушення позивачем податкового законодавства та були підставою для донарахування позивачу сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Так, слід вказати, що оскільки акти перевірки є одним із джерел податкової інформації, то інформація, що міститься в актах перевірок, має бути використана контролюючими органами виключно в порядку ст. 74 ПК України.

Відповідно до ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Згідно з п.п. 14.1.171. п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Відповідно до ст. 16 ЗУ "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Наказом ДПС України № 1197 від 24.12.2012р. "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013р. було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно п. 2.1. наказу ДПС України № 1197 від 24.12.2012р. "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013р.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012р. "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013р. затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до п.п. 3.1.3.7 п. 3.1.3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013р. №165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця", з метою виявлення та упередження можливих порушень податкового законодавства при камеральній (електронній) перевірці проводиться: зіставлення даних податкової звітності з ПДВ з інформацією, отриманою від митних органів та з інших джерел. При цьому враховуються результати автоматизованого зіставлення (наказ №85) даних додатка 5 до декларації, реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, ЄРПН, баз МД (по мірі впровадження відповідного програмного забезпечення).

Таким чином, існує взаємодія податкових органів при опрацюванні розшифровок інформаційних баз даних та їх використання при проведенні перевірок та прийняття за їх результатами рішень.

Пунктом 1.1. Методичних рекомендацій №165 визначено, що ці Методичні рекомендації запроваджуються в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

Відповідно до п.п.2.5.6. Методичних рекомендацій №165, до впровадження у промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" за результатами проведеного аналізу та зіставлення даних автоматизованого контролю податкової звітності, інформації з інших джерел формується Висновок про наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки, які будуть підставою для прийняття рішення про проведення планової/позапланової документальної виїзної/невиїзної перевірки (далі - Висновок). Після впровадження в промислову експлуатацію АС "Камеральна електронна перевірка" Висновок формується в електронному вигляді разом з актом/довідкою про результати електронної камеральної перевірки.

З вказаних положень Методичних рекомендацій № 165 судом першої інстанції правомірно встановлено, що вони стосується порядку організації та проведення камеральних перевірок платників податків, і наявність значної кількості ризиків після проведеної камеральної перевірки будуть підставою для прийняття рішення про проведення саме документальної перевірки платника податків (планової чи позапланової, виїзної чи невиїзної), а отже наведене свідчить про те, що відповідач змінив дані щодо позивача з податку на додану вартість, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

Податковий орган, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Сама по собі здійснена ДФС податкова кваліфікація операцій не може бути підставою для внесення змін до Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому ПК України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку ст. 54 ПК України та його узгодження.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Інформація, викладена у електронних базах даних стосовно позивача може бути використана податковим органом при перевірці контрагентів, що може призвести до погіршення його ділової репутації, як належного платника податків, відмови його контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних податкових наслідків для себе від таких операцій.

Відповідно до пп. 62.1.3 п. 6.2.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Згідно з п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Інформаційна система "Податковий блок", що включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як: реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит було створено з метою удосконалення процесу адміністрування податків .

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, як-от: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

З урахуванням того, що в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, приходимо до висновку, про протиправність дій податкового органу у вказаній частині.

Таким чином, враховуючи те, що самі лише висновки акту перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та враховуючи помилковість висновків акта, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що ДФС зобов'язана вилучити з інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі акта перевірки, та відновити в зазначених базах показники щодо позивача та відповідно про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 25.01.2016р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі №820/11237/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 16.11.2016 р.