Справа № 808/2285/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2016 рокусправа № 808/2285/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (довіреність від 08 листопада 2016 року),

відповідачів: - Прокофєва С.А. (довіреності від 16 травня 2016 року, 14 вересня 2016 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року

у справі №808/2285/15

за позовом ОСОБА_3

до Державної фіскальної служби України, Запорізької митниці ДФС

про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до Державної фіскальної служби України, Запорізької митниці Державної фіскальної служби України про скасування наказу від 12 березня 2015 року про звільнення, зобов'язання поновити на посаді заступника начальника Запорізької митниці ДФС, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

27 квітня 2015 року Запорізьким окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року провадження у справі зупинено до розгляду Конституційним Судом України справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої та шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої та восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VІІ.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення провадження в адміністративній справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та поновити провадження у справі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Представник Державної фіскальної служби України, Запорізької митниці ДФС заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Приймаючи рішення про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні відносини сторін виникли у зв'язку із застосуванням Закону України «Про очищення влади» та справа не може бути розглянута до розгляду Конституційним Судом України справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої та шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої та восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VІІ.

Частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України передбачені підстави, за наявності яких, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі незалежно від свого розсуду і від розсуду осіб, які беруть участь у справі, зокрема, у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням.

Отже, зупинення провадження у цій справі відбулося внаслідок реалізації судом першої інстанції обов'язку, визначеного пунктом 4 частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 5 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження.

Тобто, єдина підстава для поновлення провадження у справі пов'язується з припиненням дії тих перешкод, які обумовили зупинення провадження.

Всі інші доводи осіб, які беруть участь у справі щодо підстав поновлення провадження, зупиненого в обов'язковому порядку, та які не пов'язані із припиненням дії тих перешкод, які обумовили зупинення провадження, не можуть враховуватися судом як самостійні підстави для вчинення такої процесуальної дії, оскільки призведуть до порушення процесуальних норм права.

Як встановлено судом першої інстанції, розгляд Конституційним Судом України справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої та шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої та восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VІІ триває, рішення не прийнято.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі про те, що відпали обставини, які були підставою для зупинення провадження внаслідок того, що Конституційний Суд України декілька разів збирав судові засідання та здійснював розгляд справи є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 61 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України за результатами розгляду справ щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим щодо офіційного тлумачення Конституції України та законів України приймає рішення.

У силу положень пункту 4 частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України, проте розгляд справи в порядку конституційного провадження не завершений прийняттям рішення.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача про сплив строку розгляду адміністративної справи, як безпідставні, оскільки частиною 10 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що зупинення провадження в адміністративній справі зупиняє перебіг усіх процесуальних строків у цій адміністративній справі, тобто строк розгляду справи не порушений.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної ухвали, фактично розглянуто доводи викладені представником позивача у клопотанні про поновлення провадження у справі (поданого 26 вересня 2016 року), оскільки оцінка доводів, викладених позивачем у клопотанні про поновлення провадження (поданого 05 жовтня 2016 року) не знайшла свого відображення у судовому рішенні.

Так, у клопотанні, поданому представником позивача підставою для поновлення провадження зазначаються обставини знаходження позивача у скрутному матеріальному стані та тривалого нерозгляду Конституційним Судом України справи за конституційним поданням.

У клопотанні поданому безпосередньо позивачем, необхідність поновлення провадження, пов'язується з тим, що на думку позивача, відпали обставини, які були підставою для його зупинення - Конституційним Судом України відкрито провадження у справі та здійснюється розгляд.

Наведені обставини не є підставами для поновлення провадження у справі відповідно до частини 5 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини, які були підставою для зупинення провадження не відпали та відмовив у задоволенні клопотання про поновлення провадження.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 199, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим