Справа № 162/867/16-а
Суддя: Глинянчук В. Д.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/867/16-а
Провадження № 2-а/162/227/2016
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Глинянчука В.Д.,

з участю секретаря судових засідань Гичук О.М.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у місті Тернополі Ткачука Миколи Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2 просить постановити рішення про скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції у місті Тернополі Ткачука Миколи Васильовича серії АР № 258740 від 23 вересня 2016 року за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тесту - КУпАП), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно. У позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що за зазначених у постанові обставин щодо часу та місця на мосту він не зупинявся; відповідач не ознайомив його з фрагментом відео, на якому зафіксовано порушення; не вручено копії протоколу; у постанові не зазначено повністю ім'я та по батькові відповідача тощо.

Управління патрульної поліції у місті Тернополі, що залучене судом до розгляду справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, на стороні відповідача, у письмових поясненнях вважає позов безпідставним та звертає увагу на наступні моменти. Усі твердження позивача спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де чітко зафіксована зупинка та стоянка транспортного засобу ОСОБА_2 на мосту, у ході спілкування з поліцейськими позивач сам визнав факт правопорушення та просив його звільнити від адміністративної відповідальності. Позивачу не надано копії протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у разі вчинення адміністративних правопорушень, які віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які зафіксовані в автоматичному режимі, протокол не складається.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві. Додав, що 23 вересня 2016 року проїжджав через місто Тернопіль, прямував у Чернівці. Виїжджаючи перед мостом з другорядної вулиці паралельно залізній дорозі, він не ввімкнув покажчика повороту. Він зупинився, даючи перевагу для руху транспортним засобам, що їхали по головній дорозі. Коли він виїхав на вулицю Микулинецьку та проїхав міст він зменшив швидкість до 5-10 км/год з метою зорієнтуватись, пасажир автомобіля в цей час дзвонив по телефону і запитував у когось як виїхати на автодорогу у напрямку Чернівців. В цей момент їх обігнав службовий автомобіль поліції з ввімкненими проблисковими маячками та приблизно за 10 метрів перед його транспортним засобом зупинився. Позивач фактично зупинився на вимогу працівників поліції. До нього підійшов поліцейський та повідомив, що при виїзді з перехрестя він не ввімкнув покажчика повороту, згодом також один з поліцейських вказав, що ним здійснено зупинку на мості. Відповідач роз'яснив йому процесуальні права уже після вручення оскаржуваної постанови.

Відповідач у судові засідання не з'являвся.

Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне.

Згідно з постановою відповідача серії АР № 258740 від 23 вересня 2016 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruizer», реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті вулиць Подільської та Микулинецької у місті Тернопіль у порушення вимог пункту 15.9 (в) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) здійснив зупинку на мосту. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу розміром 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень. Копію оскаржуваної постанови позивач отримав на місці її складення, про що свідчить підпис ОСОБА_2 у відповідній графі.

Свідок ОСОБА_4 у суді дав показання, аналогічні поясненням позивача. Зокрема свідок зазначив, що позивач на перехресті нерівнозначних доріг зупинився для надання перевазі у русі транспортним засобам, які рухались по головній дорозі. При виїзді на вулиці Микулинецьку їхав приблизно 5-10 км/год, а припинив рух через дії працівників поліції. Поліцейська машина зупинилась безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_2, який через інтенсивних рух на дорозі не міг здійснити об'їзд. Коли до автомобіля позивача підійшов поліцейський, то спочатку він поставив у вину ОСОБА_2 те, що він не ввімкнув покажчика повороту при виїзді з другорядної дороги. І лише згодом позивачу повідомили, що він здійснив зупинку на мосту.

Наданий Управлінням патрульної поліції у місті Тернополі відеозапис розпочинається з того, як поліцейський виходить до автомобіля позивача коли біля нього вже перебуває інший працівник поліції. ОСОБА_2 дійсно не заперечує факту зупинки свого транспортного засобу, але при цьому пояснює поліцейським, що міст знаходиться позаду. Один з поліцейських, який перебуває поза кадром, роз'яснює ОСОБА_2 де закінчуються межі інженерної споруди, при цьому звертає увагу на розмітку. Проаналізувати об'єктивність суджень поліцейського немає можливості, адже на відео не зафіксовано момент зупинки автомобіля під керуванням позивача з прив'язкою до місця, яке відповідно до ПДР позначало його як міст, неможливо встановити початок та кінець пролітних споруд моста тощо. Крім цього, за допомогою відео неможливо ідентифікувати це місце як перехрестя вулиць. Між тим, у кадрі наявні елементи горизонтальної дорожньої розмітки на місці зупинки ОСОБА_2 поліцією у вигляді суцільної подвійної лінії (пункт 1.3 Додатку 2 ПДР), вертикальної дорожньої розмітки відповідно до пункту 2.5 Додатку 2 ПДР, тротуару, за яким ростуть дерева. У ході бесіди з одним з поліцейських ОСОБА_2 дійсно просить його не карати та звільнити від відповідальності. Суд також звернув увагу, що передбачені статтею 268 КУпАП права ОСОБА_2 роз'яснено відповідачем після заповнення формуляру постанови безпосередньо перед її врученням позивачу та роз'яснення порядку добровільної плати штрафу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 9 КУпАП фактичною підставою для адміністративної відповідальності є скоєння особою адміністративного правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності з частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП зокрема настає за порушення правил зупинки.

Пункт 15.9 (в) ПДР забороняє зупинку на мостах.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги у русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Міст - споруда, призначена для руху через річку, яр та інші перешкоди, межами якої є початок та кінець пролітних споруд.

Подвійна суцільна лінія відповідно до пункту 1.3 Додатку 2 ПДР поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Вертикальна дорожня розмітка згідно з пунктом 2.5 Додатку 2 ПДР позначає бокові поверхні огороджень доріг на заокругленнях малого радіуса, крутих спусках, інших небезпечних ділянках.

Суд констатує, що з дослідженого у ході судового розгляду відео з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано момент зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 Якщо припустити, що порушенням ОСОБА_2 вчинено безпосередньо на місці бесіди позивача з поліцейськими, то сторонньому глядачу неможливо однозначно ідентифікувати це місце як міст; якщо проступок мав місце на перехресті, то чи можливо було його проїхати без зупинки. Отже, спростувати пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 щодо обставин та подій, які слугували підставою констатувати відповідачу наявність у діях позивача складу правопорушення неможливо.

Посилання Управління патрульної поліції у місті Тернополі, що ОСОБА_2 перед поліцейськими визнавав свою вину, на заслуговують на увагу, адже підставою для адміністративної відповідальності є не факт визнання вини, а факт скоєння проступку.

Крім цього, суд вважає, що відповідач, приймаючи рішення про винуватість позивача у скоєнні проступку, порушив його процесуальні права. Інспектор поліції роз'яснив ОСОБА_2 його права після винесення оскаржуваної постанови та роз'яснення порядку добровільної сплати штрафу. Таким чином, ОСОБА_2 за таких умов було позбавлено можливості практичної реалізації більшості з передбачених статтею 268 КУпАП прав, у тому числі на захист.

Враховуючи наведене, суд дійшов до переконання про необхідність задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами слід здійснити за правилами статті 94 КАС.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 7, 11, 71, 94, 100, 122, 129, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 171-2 КАС, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у місті Тернополі Ткачука Миколи Васильовича серії АР № 258740 від 23 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути у користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Тернополі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судових витрат.

Постанова у повному обсязі складена 15 листопада 2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук