Справа № 809/2340/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2016 р. м. Київ К/800/277/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області про поновлення на публічній службі,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу від 10.07.2013р. № 34 о/с про його звільнення, поновлення на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Галицької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.09.2014р. позовні вимоги залишено без задоволення.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ відповідача від 10.07.2013р. № 34о/с в частині звільнення позивача із займаної посади.

Поновлено позивача на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Галицької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області з 11.07.2013р. із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З таким рішенням апеляційного суду не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006р. № 3460-IV службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час.

Відповідно до пункту 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах кримінально-виконавчої служби на посаді чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки Галицької виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області.

Відповідно до наказу начальника Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області від 12.06.2013р. № 139 за грубе порушення п. 79.1 Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання у кримінально-виконавчих установах, що виразилося у самовільному залишенні місця несення служби, позивач заслуговує на притягнення до суворої дисциплінарної відповідальності, але у зв'язку з перебуванням на лікарняному, дане питання слід вирішити після його повернення на службу (т. 1 а.с. 83-85).

Підставою для цього став висновок за результатами службової перевірки по факту порушення службової дисципліни, затверджений 10.06.2013р., яким встановлено, що близько 21.00 год. 07.06.2013р. позивач самовільно залишив місце несення служби та вийшов за межі установи. До адміністративного будинку Галицької виправної колонії № 128 прибув близько 23.40 год. з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та порушення мови). Будь-які пояснення з приводу відсутності на службі та вживання алкоголю давати відмовся, про що складено відповідний акт (т.1 а.с. 27-33).

11.06.2013р. Управлінням Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області було проведено засідання кадрової комісії на якій, зокрема, заслухано висновки службової перевірки по факту порушення позивачем службової дисципліни та одноголосно прийнято рішення про його звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України за порушення дисципліни (т. 1 а.с. 64-65).

Наказом начальника Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області від 08.07.2013р. № 161 у зв'язку з виходом на службу після тимчасової непрацездатності та на виконання вимог наказу від 12.06.2013р. №139 позивача звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України (т. 1 а.с. 86-87).

Наказом начальника Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області від 10.07.2013р. №34о/с позивача звільнено у запас Збройних Сил України на підставі пункту 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни) з 10.07.2013р.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що застосований до позивача крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення з посади, визначений відповідачем з урахуванням всіх обставин проступку, його характеризуючих даних, а також відношення до вчиненого та є співмірним правопорушенню.

При цьому судом першої інстанції було допитано у судовому засіданні свідків, які підтвердили відсутність позивача на службі у робочий час та перебування у стані алкогольного сп'яніння, проте від проходження медичного огляду та дачі пояснень він відмовився.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що до моменту накладення оспорюваного стягнення позивач не мав жодного не знятого дисциплінарного стягнення, що унеможливлює накладення найсуворішого виду стягнення. Підписаний представниками відповідача акт про перебування позивача у стані алкогольного сп'яніння судом не було взято до розгляду, оскільки неспеціалісти не можуть кваліфіковано і правильно оцінити стан людини, а Інструкція про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів, чітко визначає коло осіб, які можуть проводити огляд працівників і давати висновок за його результатами.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів не погоджується з наступних мотивів.

Так, у ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено факт залишення позивачем місця несення служби та відсутність його на службі протягом тривалого часу в порушення вимог пункту 79.1 Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання у кримінально-виконавчих установах, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 22.10.2004р. № 205/ДСК, відповідно до якої черговому помічнику начальника установи забороняється відлучатися з місця несення служби (залишати територію КВУ).

Крім того, судом встановлено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідачем враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації.

Також судами встановлено, що під час раптової перевірки місця несення служби виявлено ознаки алкогольного сп'яніння позивача, останній від проходження медичного освідування на встановлення або спростування факту вживання алкогольних напоїв відмовився, що підтверджено допитаними в судовому засіданні свідками.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про законність звільнення позивача та прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014р. скасувати, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.09.2014р. у даній справі залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець