Справа № 820/4484/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 жовтня 2016 р. № 820/4484/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - Шевчук Н.Ю., представника відповідача - Ройтберга А.С.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Харківський метрополітен" до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці про скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство "Харківський метрополітен", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці , в якому просив суд визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці № 20-01/4201/1144-1435 від 25.07.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірний припис є необґрунтованим та таким, що суперечить дійсним обставинам справи, оскільки відповідач неправомірно дійшов висновку про порушення КП "Харківський метрополітен" ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів", враховуючи, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Поряд з цим, підприємство виконувало приписи Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів", створивши відповідні робочі місця для інвалідів, своєчасно надававши державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, своєчасно звітувавши Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що в ході проведення перевірки підприємства позивача було встановлено порушення вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" в частині невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів. Водночас посилання позивача на той факт, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця є необґрунтованими, оскільки не звільняє його від виконання законодавчо встановлених нормативів. Крім того, контролюючим органом було враховано всі заходи, здійснені позивачем на виконання вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів", про що свідчить відсутність обставин притягнення посадових осіб Комунального підприємства "Харківський метрополітен" до відповідальності у перевіряємому періоді.

У судовому засіданні представник позивача Шевчук Н.Ю. підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Ройтберг А.С. проти позову заперечував, з огляду на доводи наданих суду заперечень на позов та додаткових письмових пояснень, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що Головним управлінням Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці проведено позапланову перевірку дотримання КП «Харківський метрополітен» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За результатами проведеної позапланової перевірки складено Акт №20-01/4201/1144 від 25.07.2016 року (далі - Акт перевірки), згідно якого встановлено невиконання нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, а саме: згідно звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 p., при середньообліковій кількості штатних працівників облікового штату - 2163 осіб, кількість інвалідів штатних працівників - 41 особа, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до законодавства - 87 осіб ( а.с.8-13).

Позивачем акт підписаний із запереченнями, оскільки, на думку останнього, обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця ( а.с. 14-15) .

На підставі Акту перевірки відповідачем винесено припис: № 20-01/4201/1144-1435 від 25.07.2016 року, згідно якого, приписано на виконання вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" вживати і в подальшому заходи щодо забезпечення виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів" у строк до 25.08.2016 ( а.с.16-17).

Позивач, не погодився з вказаним приписом, вважаючи, що невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, з боку КП "Харківський метрополітен" відсутнє, звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

За змістом статті 19 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Закон ) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Згідно з ч.1 ст. 20 Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі

підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на

відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 "Про реалізацію статей 19 і 20

Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" затверджено Порядок реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю; Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування; Порядок зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць у господарських об'єднаннях, до складу яких входять підприємства громадських організацій інвалідів; Порядок сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; Порядок використання суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, що надійшли до державного бюджету; Порядок проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю.

Так, зокрема, порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування визначено процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з

Держкомстатом.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2016 по справі № 820/2218/16, яка, згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" набрала законної сили 19.07.2016, було відмовлено у задоволенні адміністративного позову Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Харківський метрополітен" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

При цьому, в рамках розгляду справи № 820/2218/16 судом встановлено, що за той же самий період, що й в рамках даної справи, позивачем за 2015 рік було подано до Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів форми 10-ПІ, за яким, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2015 році становила 2163 особи, середньооблікова кількість штатних працівників-інвалідів, складала 41 особа, чисельність інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, встановлено ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 87 осіб ( 4% від середньооблікової чисельності штатних працівників) ( а.с. 161-163).

При розгляді даної справи судом враховано, що протягом 2015 року у відповідності до вимог наказу Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316, підприємство позивача подавало щомісяця до Харківського міського центру зайнятості звіти про наявність вакансій форми № 3-ПН, в яких зазначало наявність вакантних посад для інвалідів (а.с.18-148), яка, в середньому, складає 63 вакансії.

Таким чином, твердження контролюючого органу про невиконання позивачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів спростовано офіційним з'ясуванням обставин справи, оскільки КП «Харківський метрополітен» фактично створено 104 робочих місця для інвалідів (63 вакансії та 41 працюючих), що перевищує норматив 4% від середньооблікової чисельності штатних працівників (87 робочих місць).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що КП «Харківський метрополітен» виконано обов'язкові вимоги законодавства, додатково до встановлених Законом «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» обов'язків, розмістивши протягом 2015 року 12 оголошень (щомісяця) щодо працевлаштування інвалідів в друкованому засобі масової інформації - газеті "Прем'єр" без посилань на конкретні посади чи кількість місць ( а.с.149-160).

З цього приводу представник позивача пояснив, що КП «Харківський метрополітен» було готове розглянути всі пропозиції.

Поряд з цим, судом встановлено, що уповноважена особа підприємства позивача 23.01.2015, 26.06.2015, 03.12.2015 брала участь у "ярмарках вакансій", що проводились Харківським міським центром зайнятості для осіб з обмеженою працездатністю та заходах для інвалідів, що підтверджується листом Харківського міського центру зайнятості № ХМЦЗ-03-5669-12/16 ( а.с.164).

Крім того, відсутність невиконання позивачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів підтверджується наступним.

За змістом ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, при застосуванні заходів реагування до позивача необхідно виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань та встановлення в діях або бездіяльності КП «Харківський метрополітен» складу правопорушення.

Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. А застосування принципу вини, як умови відповідальності, пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Факт відсутності невиконання позивачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів підтверджується постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2016 по справі № 820/2218/16, яка, згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" набрала законної сили 19.07.2016.

У даному контексті суд вкотре наголошує на приписах ч.1 ст. 72 КАС України, згідно яких,обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, у самому тексті спірного припису, а саме: "вживати і в подальшому заходи щодо забезпечення виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів" відповідач фактично погодився, що належні заходи щодо працевлаштування інвалідів з боку КП «Харківський метрополітен» було вжито.

Беручи до уваги встановлені судом обставини у поєднанні з наведеним нормативним обґрунтуванням, суд зазначає, що нормами ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" не передбачено обов'язок підприємства самостійно здійснювати пошук інвалідів та їх працевлаштування, оскільки вказаним обов'язком, в силу приписів частини 3 статті 18-1 цього Закону, обтяжені підрозділи державної служби зайнятості.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 09.07.2013 року у справі № 21-196а13.

Відповідно до ч.1,2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що позивачем було належними доказами обґрунтовано обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, водночас відповідач не довів правомірності оскаржуваного припису № 20-01/4201/1144-1435 від 25.07.2016 року.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства "Харківський метрополітен".

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Харківський метрополітен" до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці про скасування припису - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати припис Головного управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці від 25.07.2016 № 20-01/4201/1144-1435.

Стягнути з Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Комунального підприємства "Харківський метрополітен" (, поштовий індекс 61002, м. Харків, вул. Алчевських, 40) у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2016.

Суддя Мар'єнко Л.М.