Справа № 2а-0470/4258/11
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2016 рокусправа № 2а-0470/4258/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Білак С.В. Гімона М.М. ,

секретар судового засідання: Федосєєва Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Криворізького районного відділу головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2011 року у справі № 2а-0470/4258/11 за позовом ОСОБА_1 до Криворізького районного відділу головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про відшкодування компенсації та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача компенсацію за понаднормово відпрацьований час, включаючи компенсацію втраченого доходу у відповідності до приросту індексу інфляції на квітень 2011 року у розмірі 44436,86 грн., а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100000 грн. (т. № 2 а.с. 151-153)

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2011 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за несення служби в надурочний час та в нічний час з 01.01.2005 року по 12.08.2008 року, зобов'язано відповідача здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за несення служби в надурочний час та в нічний час з 01.01.2005 року по 12.08.2008 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. (т. № 2 а.с. 200-203)

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди і в цій частині в позові відмовлено, в іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2011 року залишено без змін. (т. № 2 а.с. 245-247).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 грудня 2013 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року скасовано в частині задоволених позовних вимог і в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. (т. № 3 а.с. 53-56).

Таким чином, судове рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди залишено без змін. Вказані вимоги є вирішеними.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2011 року і в задоволенні позову відмовлено. (т. № 3 а.с. 103-105).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5 листопада 2015 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року скасовано і справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. (т. № 4 а.с. 41-43).

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В частині відмови в задоволенні позову постанову суду не оскаржено.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що у позивача відсутнє право на отримання компенсації за несення служби понаднормово, оскільки згідно вимог діючого законодавства в необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Компенсація за службу понад установлений законодавством робочий час здійснюється у межах асигнувань, що виділяються Міністерству внутрішніх справ.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 з 1 січня 2005 року проходив службу на посаді оперативного чергового чергової частини Криворізького районного відділу УМВС України, з 31.10.2015 року призначений на посаду помічника начальнику відділу оперативного чергового частини Криворізького районного відділу УМВС України в Дніпропетровській області, відповідно до наказу УМВС України в Дніпропетровській області № 208.

Згідно наказу УМВС України в Дніпропетровській області № 122 о/с від 12.08.2008 року позивач звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ-за віком.

22.10.2008 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо компенсації у грошовому еквіваленті відповідної суми за службу понад установлений законодавством робочий і нічний час, з 25.10.2008 року отримав відповідь від відповідача на свою заяву в якій повідомлялось про відсутність підстав для виплати йому вказаної компенсації.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні» від 14.09.1991 року № 917 при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплати їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням. Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та світкові дні може компенсувати за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.

Відповідно до положень пункту 2.2 Інструкції по організації роботи чергової частини міського, районного відділу (управління) внутрішніх справ, лінійного відділу (відділення) внутрішніх справ на транспорті, міського, селищного відділу (відділення) міліції, затвердженої наказом МВС України «Про заходи щодо подальшого вдосконалення діяльності чергової служби органів внутрішніх справ України» від 18.08.1992 року № 485, служба добових нарядів чергової частини організується в чотири зміни тривалістю 24 години кожна. Після зміни штатним працівникам чергової частини надається відпочинок тривалістю 72 години, іншим працівникам, які чергували по міськрайліноргану, - 48 годин, а тим, хто чергував два і більше рази підряд - також 72 години.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про міліцію» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, а також у вихідні та світкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства. Аналогічне положення містить п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114.

На реалізацію положень постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.1991 року № 197 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.1991 року № 530 затверджена Інструкція про порядок залучення працівників органів внутрішніх справ України до несення служби понад установлений законодавством час, в дні щотижневого відпочинку та святкові дні і надання відповідних компенсацій.

Згідно пункту 3 Інструкції підставою залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи служби в дні щотижневого відпочинку й у святкові дні є письмовий доказ, що видається і підписується начальником відповідного районного, міського відділу внутрішніх справ. Підставою до обліку й оплати понаднормового часу є письмовий наказ підписаний керівником органа внутрішніх справі табель обліку понаднормового виходу, затвердженого керівником органа внутрішніх справ.

В ході розгляду судом апеляційної інстанції вказаної адміністративної справи за клопотанням позивача у справі призначено судово-економічну експертизу з метою проведення належного розрахунку невиплаченої протягом 2005-2008 років заробітної плати ОСОБА_1, проведення якої доручено ОСОБА_3, що є атестованим експертом та діє на підставі свідоцтва № 1495, виданого центральною експертно-кваліфікаціною комісією Міністерства юстиції України 29.04.2011 року.

Зза висновком судово-економічної експертизи № 02-16 ОСОБА_1 за період з 01.01.2005 року по 12.08.2008 року загалом нарахованого грошового забезпечення у розмірі 86527,02 грн., а саме: за посадовим окладом - 11288,36 грн., за спеціальним званням - 5338,36 грн.,за вислугу років -5315,35 грн., надбавка 100% -11771,5 грн., за особливі умови праці -7962,33 грн., президентські-16282,7 грн., надбавка за працю, пов'язану з державною таємницею-78 грн, оплата за працю в нічний час-607,6 грн., доплата від суми пенсії-12002,73 грн., премія 15316,37 грн., доплата 20%-563,73 грн.

Відповідно до діючого законодавства України та з урахуванням даних постової відомості № 662 по Криворізькому РВ УМВС України в Дніпропетровській області з 08.04.2006 року по 17.05.2007 року, журналу № 667 прийому-передачі чергувань (рапорти начальника Криворізького РВ), книги видачі і приймання озброєння та спеціальних засобів Криворізького РВ, розрахунку відпрацьованого надурочно часу ОСОБА_1 за 2005-2008 роки, помічнику начальника відділу-оперативному черговому чергової частини Криворізького РВ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 за період з 01.01.2005 року по 12.08.2008 року підлягає нарахуванню за роботу в надурочний час грошового забезпечення у розмірі 6074,3 грн.

Водночас за висновками вказаної експертизи в обсязі наданих на дослідження документів експертом не видалося за можливе визначити суму компенсації втраченого доходу у зв'язку із порушенням строків їх виплати, відповідно до норм Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (із змінами та доповненнями) та визначити чи відповідає порядок нарахуванням заробітної плати Криворізьким РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 в період з 01.01.2005 року по 12.08.2008 року рік нормативно-правовим актам, регулюючим ведення бухгалтерського обліку в Україні.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на тому, що ні позивачем, ні відповідачем заперечення щодо висновків судово-економічної експертизи не подавалися.

Позивачем при розгляді справи в суді апеляційної інстанції подано заяву, в якій він погоджується із сумою встановленою за результатами судово-економічної експертизи.

За таких обставин, виходячи з результатів Висновку та наданого в розпорядження суду розрахунку відпрацьованого ОСОБА_1 за період з 31.10.2005 року по 12.08.2008 року надурочного часу та оплати за надурочно відпрацьований ОСОБА_1 час за період з 31.10.2005 року по 12.08.2008 року колегія суддів зазначає, що загальна сума, що підлягає компенсації за надурочно відпрацьований час за вказаний вище період становить 6074,3 грн.

В частині компенсації втраченого доходу у відповідності до приросту індексу інфляції на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ позов задоволенню не підлягає, оскільки вказаним Законом регулюються відносини, пов'язані із затримкою виплати нарахованих та не виплачених роботодавцем сум заробітної плати. В даній же справі суми належної позивачу оплати на понаднормово відпрацьований час позивачу не нараховувались, відповідачем заперечувались та були спірними.

В частині стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Так, ОСОБА_1 просив здійснити розподіл судових витрат з урахуванням витрат пов'язаних із прибуттям до суду та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, а також судові витрати на проведення судово-економічної експертизи. На підтвердження вказаних витрат позивачем надано відповідні документи, а саме, квитанції про поштові витрати, залізничні та автобусні квитки. (т. № 4 а.с. 130-142).

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень. Суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Як зазначалось вище, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 6074,3 грн., що пропорційно становить 13,67% від 44436,86 грн., заявленої ОСОБА_1 до стягнення з відповідача.

Колегія суддів також зазначає, що поштові витрати на листування із судом відповідно до глави 7 КАС України не відносяться до судових витрат, які підлягають відшкодуванню у випадку задоволення позову.

Стосовно наданих залізничних та автобусних квитків колегія суддів зазначає, що не підлягають відшкодуванню квитки, в яких пасажир є іншою особою ніж позивач, оскільки останній не надав доказів, що ці особи були його представниками.

Крім того, за змістом статті 91 КАС України відшкодуванню підлягає вартість лише тих квитків, які підтверджують прибуття позивача до суду. Співставленням наданих останнім квитків та дат судових засідань у справі у судах всіх інстанцій встановлено, що таким датам відповідають автобусні квитки на суму 332,97 грн та залізничні на суму 327,65 грн, тобто загалом 660,62 грн.

Також за проведення судово-економічної експертизи позивачем сплачено 4300,8 грн, тобто загальна сума відшкодування становить 4962,42 грн. (4300,8 +660,62).

У зв'язку з частковим задоволенням позову стягненню з відповідача понесені витрати підлягають в пропорційному відношенні від задоволеної частини позову, а саме, 678,23 грн ( 4962,42 грн *13,67%).

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, його висновки суперечать обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає чатковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової про часткове задоволення адміністративного позову.

Повний текст виготовлено 15 листопада 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 196, 198, 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Криворізького районного відділу головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2011 року у справі № 2а-0470/4258/11 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Криворізького районного відділу головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 6074 (шість тисяч сімдесят чотири гривні) 30 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Криворізького районного відділу головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 678 (шістсот сімдесят вісім гривень) 23 копійки.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: С.В. Білак

Суддя: М.М.Гімон