Справа № 804/2491/16
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2016 рокусправа № 804/2491/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представника позивача: Кривошеїної Ірини Олександрівни,

представника відповідача: Постольник Оксани Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Євраз - Дніпровський металургійний завод " до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС № ІО - від 30.03.2016 року про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 13 228 779,17 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС на користь Приватного акціонерного товариства "Євраз - Дніпровський металургійний завод " витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 208 353,27 грн.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що не встановлено фактів порушення позивачем Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", згідно витягу з особового рахунку позивача вбачається, що всі суми нарахованого єдиного внеску та сплаченого позивачем - зараховано, не встановлено наявності у позивача недоїмки, а відтак суд дійшов висновку про протиправність спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, податковим органом подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що в межах строку для подання звіту по єдиному внеску за червень 2014 року позивачем подано 2 звіти, однак в останньому звіті відсутній рядок про нарахування єдиного соціального внеску.

Також в доповненнях до апеляційної скарги (а.с. 208) зазначено, що судом першої інстанції не правильно зазначено суму судового збору, яка підлягає стягненню. Так, в рішенні суду першої інстанції зазначено про стягнення судового збору в розмірі 208353,27грн., однак, сума, яка підлягала сплаті за подання позову дорівнює 198431,69грн. (1,5% від ціни позову 13 228 779,17). Сплачена позивачем сума у більшому розмірі, ніж передбачено законом, не є підставою для стягнення всієї суми.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Щодо сплати судового збору зазначив, що правильною сумою по судовому збору є 198431,69грн. (1,5% від ціни позову 13 228 779,17).

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити в частині стягнення суми судового збору, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України з питань своєчасності нарахування та сплати єдиного соціального внеску (ЄСВ) за червень 2014 року. За результатами перевірки складено акт №49/28-01-42-05393056 від 15.03.2016 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ "Євраз - ДМЗ ім. Петровського" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з питань своєчасності нарахування та сплати ЄСВ за червень 2014 року"; в акті зазначено, що не нарахована загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, по строку 21.07.2014р. в сумі 13228779,17грн.".

На підставі акта № 49/28-01-42-05393056 від 15.03.2016 року, винесено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № ІО - від 30.03.2016 року в розмірі - 13228779,17грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"№ 2464-VI від 08.07.2010, норми Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який затверджено наказом Міністерства фінансів України № 454 від 09.09.2013 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2013 року за № 1628/24160.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Зі змісту акта перевірки № 49/28-01-42-05393056 від 15.03.2016 року, вбачається підставою для прийняття Вимоги були обставини щодо порушення позивачем п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в наслідок чого не нарахована загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, по строку 21.07.2014 року в сумі 13228779,17грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 (Закон № 2464).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивач є платником єдиного внеску. На платників збору покладений обов'язок по своєчасному та в повному обсязі нараховуванні, обчисленні і сплаті єдиного внеску (п. 1 ч. 2 ст. 6 цього Закону).

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону).

Частиною 7 та 10 вказаної статті встановлено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку, при цьому днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок Пенсійного фонду. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (ч. 8 ст. 9 Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем подано "Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування до органів доходів і зборів" за червень 2014 року засобами телекомунікаційного зв'язку через систему електронної обробки звітності М.Е.DOC 15.07.2014 року. Доказами подачі вказано Звіту є квитанція №2 від 15.07.2014 року за номером 453090 реєстрації Звіту в Реєстрі застрахованих осіб (копія Звіту за червень 2014 року та квитанції № 2 від 15.07.2014 року наявні в матеріалах справи).

У зв'язку з виправленням помилки у прізвищі робітника підприємства Яковлева П.П. після закінчення звітного періоду, а саме 21.07.2014 року позивачем сформовано та направлено засобами телекомунікаційного зв'язку через систему електронної обробки звітності М.Е.DOC Звіт за попередній період, який містив перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю зі статусом "скасовуюча" з відомостями, які були помилкові, та відповідну таблицю зі статусом "початкова" із зазначеними правильними відомостями на одну застраховану особу, а саме Яковлева П.П., що підтверджується квитанцією № 2 від 21.07.2014 року (копія Звіту у зв'язку з виправленням помилки та квитанція від 21.07.2014 року з реєстраційним номером в Реєстрі застрахованих осіб 652560 наявні в матеріалах справи).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в період з 02.06.2014 року по 07.08.2014 року, позивач перерахував до Державного бюджету внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками по платіжним дорученням (копії банківських виписок наявні в матеріалах справи).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач здійснив нарахування та сплатив суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Крім того, відповідачем в акті № 49/28-01-42-05393056 від 15.03.2016 року зазначено про нарахування позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за червень 2014 року та відображення в бухгалтерському обліку бухгалтерськими проводками Дт рахунків 231000, 232000, 311700, 482000, 661000. 903220. 910100. 910200. 911000.912200. 903230. 922000. 931101, 949510, 949400. 949450, 472000. 663100. 663200. 912210. 949520. 471001 та Кт рахунку 651110 в сумі 13 228 779.17 грн.: сплата Кт 311 та Дт 651.

Отже, позивачем дотримано вимоги ч. 2, 7, 8, 10 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині самостійного нарахування та сплати єдиного внеску за червень 2014 року, строком подачі звіту до 20.07.2014 року із строком сплати до 20.08.2014 року.

Також, матеріалами справи підтверджено прийняття Звіту за червень 2014 року та наявності відомостей про нарахування позивачем єдиного соціального внеску листом № 258/07/24 від 18.01.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська - органу, уповноваженого вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (копія листа № 258/07/24 від 18.01.2016 року наявна в матеріалах справи).

Слід зазначити, що згідно п. 5.2 розділу V "Виправлення помилок" Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який затверджено наказом Міністерства фінансів України № 454 від 09.09.2013 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2013 року за № 1628/24160 (діючий в період виникнення спірних правовідносин), у разі виявлення страхувальником самостійно недостовірних відомостей, які подані після закінчення звітного періоду та/або накопичені в електронних базах даних персоніфікованого обліку, страхувальник подає до відповідного територіального органу доходів і зборів необхідні скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу та одночасно початкові документи із зазначеними вірними відомостями на одну застраховану особу разом з пояснювальною запискою щодо зміни відомостей.

Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5 та 7 додатка 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.

Пунктом 5.5 розділу V "Виправлення помилок" Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який затверджено наказом Міністерства фінансів України № 454 від 09.09.2013 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2013 року за № 1628/24160 (діючий в період виникнення спірних правовідносин), встановлено, що якщо страхувальником було допущено помилку в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, - подаються скасовуючі документи. Зміни в сумах нарахованої заробітної плати або доходу та у зв'язку з цим нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускаються.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Отже, відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України "Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування до органів доходів і зборів" є податковою декларацією.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків, у разі виявлення помилки в поданій податковій звітності, має право виправити ці помилки протягом 1095 днів з моменту подання податкової звітності.

Відповідачем не надано доказів про не прийняття Звіту зі статусом "скасовуюча", який був поданий позивачем 21.07.2014 року з реєстраційним номером .

При цьому, розмір нарахованої позивачем суми єдиного внеску за червень 2014 року, сплату та факт її зарахування на рахунки Пенсійного фонду України, відповідачем не заперечується. Крім того, не встановлено наявності у позивача недоїмки щодо сплати єдиного внеску.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріалів справи містять витяг з особового рахунку позивача, з якого вбачається, що всі суми нарахованого єдиного внеску та сплаченого позивачем, зараховано, про що зазначено в відповідній колонці по кожній сумі.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині що стосується визнання протиправною та скасування вимоги.

Проте, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції зробив арифметично не правильний розрахунок судового збору за подання позову, який підлягає стягненню, та стягнув 208 353,27 грн., що є помилковим, виходячи з наступного.

З 01.09.2015р. набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015р. №484-VIII, яким внесено зміни в Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. №3674-VI (далі - Закон України "Про судовий збір") та, крім іншого, змінено ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно змісту п.3.1 таблиці ставок судового збору ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду позову майнового характеру суб'єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, при поданні адміністративного позову сплаті підлягала сума судового збору в розмірі 198 431,69 грн. (ціна позову 13 228 779,17 х 1,5% = 198 431,69), а не 208 353,27 грн., як сплачено позивачем.

Проте, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив про стягнення саме 208 353,27 грн., не є правильним в силу Закону України "Про судовий збір".

Отже, в частині щодо стягнення судового збору апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції зміні.

Керуючись п. 1, 2 ч. 1 статті 198, статтями 200, 201, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2016 року - змінити в частині стягнення судового збору та викласти в наступній редакції - Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС на користь Приватного акціонерного товариства "Євраз - Дніпровський металургійний завод " витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 198 431,69 грн. (сто дев'яносто вісім тисяч чотириста тридцять одна гривня 69 копійок).

В іншій частині - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак