Справа № 2-а-9909/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-9909/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну аву за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту ?лення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених

|ТІВ, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що

І

є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, постійно проживає та працює в м. »стені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення, а тому відповідно до Закону іїни від 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали лідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну грошову імогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, доплату до бітної плати. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування ності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених гайовою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому вач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту лення Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону № 796- і розмірі 10770,20 грн. за період з 01.11.2008 року по 01.01.2010 року.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заперечення, в якому позовні вимоги не ав.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи З горії. Відповідно до ст.ст.37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які раждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової мога в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% іальної заробітної плати та доплату до заробітної плати, як особа, що працює на території нованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат.

Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому ірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про енсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному ішенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, даних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рдженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками сетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та льного захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали ідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам »диться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального ту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за м реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної нови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є ;ним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів іними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що вляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат пілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно юї норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності цено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого / самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного горщку « визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльносвіа них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та латів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із і цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними ' нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свободі інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного

позову.

Виходячи з цього, в межах строку звернення до суду підлягають судовому захисту позовні вимоги за період з 06.05.2009 року по 01.01.2010 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст. 162 КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу

адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та доплату до заробітної плати відповідно до визначених законом розмірів неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплату до заробітної плати згідно ст.39 вказаного закону починаючи з 06.05.2009 року по 01.01.2010 року.

В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя