Справа № 2а-8872/12/1370
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 року № 2а-8872/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю прокурора - Бойко Н.І.,

від позивача - Кутянський А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Автогаражного кооператива №15 Галицького району м.Львова до Головного спеціаліста Відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління з контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Львівській області Млинко Сергія Олександровича, Державного інспектора сільського господарства Державної інспекції сільського господарства у Львівській області Маланича Миколи Миколайовича, Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, з участю прокурора м.Львова, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування приписів,-

в с т а н о в и в :

Автогаражний кооператив №15 Галицького району м.Львова звернувся в суд з позовом до Головного спеціаліста Відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління з контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства у Львівській області Млинко Сергія Олександровича, Державного інспектора сільського господарства Державної інспекції сільського господарства у Львівській області Маланича Миколи Миколайовича, Державної інспекції сільського господарства у Львівській області про, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнання протиправними дій по проведенню перевірки, оформленої актом від 17.09.2012 року; визнання протиправними дій по здійсненні розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0,8 га по вул.Антонича, 8 у м.Львові, розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та скасування розрахунків; визнання протиправними та скасування приписів від 17.09.2012 року за №430 та за №431.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідачів були відсутні підстави для проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Також, позивач вважає, що оскільки площа земельної ділянки, яку нібито він самовільно зайняв та використовував не за цільовим призначенням, визначена з порушенням, а тому дії по здійсненні розрахунків шкоди завданої такими діями є протиправними, а самі розрахунки підлягають скасуванню. Окрім того, враховуючи те, що приписи винесені за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства, а ця перевірка була, на думку позивача, проведена протиправно та безпідставно, документи, які б підтверджували факт вчинення правопорушення складені з порушеннями, то й приписи є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити.

Прокурор вважає, що підстав для задоволення позову немає, а тому просить відмовити в ньому.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши прокурора та представника позивача, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

За результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства позивачем, Державна інспекція сільського господарства у Львівській області склала акт від 17.09.2012 року, в якому встановила порушення ст.ст.20, 96, 125, 126 ЗК України, а саме - Автогаражний кооператив №15 Галицького району м.Львова самовільно захопив земельну ділянку орієнтовною площею 0,8 га зі сторони вул.Антонича та використовує земельну ділянку орієнтовною площею 1,7 га не за цільовим призначенням.

Як наслідок відповідачем були прийняті приписи від 17.09.2012 року за №430 та за №431, якими позивачу приписано усунути порушення вимог земельного законодавства в 30-ти денний термін.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій по проведенню перевірки, оформленої актом від 17.09.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як передбачено п.8 ч.1 ст.3 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що до суду можуть бути оскаржені не будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, а лише ті, які безпосередньо порушують права, свободи та інтереси особи.

Згідно з п.5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року за №459/2011, Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право, в тому числі, складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Таки чином, суд вважає, що рішеннями інспекції, які безпосередньо впливають на права, свободи та інтереси підконтрольних суб'єктів, в даному випадку, є обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, тощо.

З врахуванням наведеного, дії відповідача про проведенню перевірки дотримання вимог земельного законодавства не являються такими, що порушують права та інтереси позивача, а тому вимога про визнання їх протиправними є необґрунтованою.

Також, судом не беруться до уваги посилання позивача на те, що перевірка дотримання вимог земельного законодавства була проведена за відсутності законних підстав для проведення такої, оскільки, як вбачається з акта перевірки від 17.09.2016 року, така проводилась на виконання вимоги прокуратури м.Львова від 10.09.2012 року за №37-4596вих.№12.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправними дій по здійсненні розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та скасування таких розрахунків.

Як передбачено підп.15 п.4 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів до її відшкодування в установленому законодавством порядку.

З аналізу повноважень Держсільгоспінспекції України, можна зробити висновок, що приписи інспекції спрямовані на усунення порушень вимог земельного законодавства та є обов'язковими до виконання. Що стосується відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянок та використання її не за цільовим призначенням, то про розмір такої шкоди зазначається у відповідних розрахунках, але зазначена шкода не може бути примусово стягнута шляхом пред'явлення цих розрахунків. Така шкода відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

В даному ж випадку, позивач звернувся до суду про скасування розрахунків розміру шкоди, в яких зазначається лише про розмір заподіяної шкоди.

Відтак, зважаючи на те, що заподіяна шкода стягуються у судовому порядку за позовом територіального органу Держсільгоспінспекції про її відшкодування, правильність обчислення такої перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов перевіряємого суб'єкта про скасування розрахунків заподіяної шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними дій по здійсненню розрахунків розміру шкоди та про скасування таких розрахунків не підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтуваннями та доказами в підтвердження спричиненої шкоди.

З приводу правомірності приписів від 17.09.2012 року за №430 та за №431,то суд зазначає наступне.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 18.02.1988 року за №63 Автогаражному кооперативу №15 Галицького району м.Львова було відведено земельну ділянку комунальній зоні масиву «Сихів» лощею 1,7 га для будівництва 2-х 5-ти поверхових гаражів-стоянок.

Як вбачається з акта від 17.09.2012 року, перевіркою дотримання вимог земельного законодавства встановлено, що автогаражний кооператив №15 Галицького району м.Львова самовільно захопив земельну ділянку орієнтовною площею 0,8 га зі сторони вул.Антонича та використовує земельну ділянку орієнтовною площею 1,7 га не за цільовим призначенням.

З метою визначення самовільно захопленої площі земельної ділянки, про яку йдеться в акті перевірки, судом, у відповідності до положень ст.81 КАС України, було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно наявного в матеріалах справи висновку судової будівельно-технічної експертизи за №4264, складеного 31.03.2015 року експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що фундамент незавершеного будівництва житлового будинку частково розміщений поза межами земельної ділянки, що належать позивачу, відведеної згідно з Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів від 18.02.1988 року за №63. Площа самовільно захопленої земельної ділянки складає 206,7 кв.м.

З врахуванням того, що площа самовільно захопленої земельної ділянки, зазначеної у висновку експерта (206,7 кв.м), суттєво відрізняється від площі самовільної захопленої земельної ділянки, зазначеної в акті перевірки від 17.09.2012 року (0,8 га), то суд вважає, що приписи від 17.09.2012 року за №430 та за №431 не відповідають критерію обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), оскільки обставини, які стали підставою для їх прийняття, не відповідають фактичним даним.

З огляду на викладене, суд вважає, що вищенаведені приписи є протиправними та підлягають скасуванню.

Окрім того, судом не беруться до уваги також посилання позивача на акт ДПІ у Галицькому районі м.Львова від 04.02.1999 року за №23-237/83, яким встановлено відсутність порушення правильності нарахування та своєчасності сплати податку на землю, оскільки даний акт стосується проведення перевірки у сфері податкового, а не земельного законодавства та не може свідчити про дотримання такого.

Не можуть бути покладені в основу судового рішення і інші порушення під час перевірки, на які звертає увагу позивач, оскільки такі не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з її результатами.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування приписів від 17.09.2012 року за №430 та за №431, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. В іншій частині в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити позивачу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати, прийняті Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області, приписи від 17.09.2012 року за №430 та від 17.09.2012 року за №431.

3. В іншій частині в задоволенні адміністративного позову відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Липинського, 54, на користь Автогаражного кооператива №15 Галицького району м.Львова (), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул..Залізнична, 7, 1493 грн. 46 коп. сплаченого судового збору.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

6. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15 листопада 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк