Справа № 2а-0870/1472/11
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2011-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року Справа № 2а-0870/1472/11

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ліна, ЛТД», м. Запоріжжя

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі, м. Запоріжжя

про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій, -

У складі головуючого судді Нечипуренко О.М.

секретар судового засідання Бриль А.В.

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (директор, протокол №9 від 17.02.2004)

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність № 4441/10/10-017 від 05.04.2011)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Ліна, ЛТД» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення від 06.08.2009року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі на суму 12 800,20 грн. за порушення п.п. 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Ухвалою від 31.03.2011, в порядку ст. ст. 104-107 КАС України, відкрито провадження у адміністративній справі № 2а-0870/1472/11 та призначено до судового розгляду на 18.04.2011. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.04.2011.

Відповідно до ст.160 КАС України, в засіданні 20.04.2011 сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

На виконання приписів ст. 41 КАС України, в ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, вказував, що застосовані санкції є саме адміністративно-господарськими санкціями згідно ст. ст. 238, 239 ГК України.

Згідно ст. 250 ГКУ встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Тому, вказуючи на пропуск строку давності застосування таких санкцій просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив, та надав письмові заперечення. Зокрема, зазначив, що строк при проведенні перевірки було дотримано , акт перевірки винесено 27.07.2009 р. , рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від винесено 061082009року № НОМЕР_1, тобто з дотриманням законодавчо встановленого строку. Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій надіслане підприємству 06.08.2009 р. листом з повідомленням про вручення, згідно якого повернуто поштовим відділенням, з відміткою : «за зазначеною адресою не проживає», внаслідок чого складено акт про неможливість вручення повідомлення-рішення від 14.08.2009 р.№ 724-2304 та зазначене рішення розміщено на дошці податкових оголошень, днем вручення рішення вважається день розміщення на дошці податкових оголошень - 14.08.2009 р.

Зважаючи на викладене. просить у позові відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши представників сторін, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, завідувачем сектору контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки у готівковій формі ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ОСОБА_3 та старшим державним податковим ревізором-інспектором сектору контролю за суб'єктами господарювання, що здійснюють розрахунки у готівковій формі ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя ОСОБА_4 27.07.2009 р. о 18 год. 23 хв. проведена перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій ТОВ «Ліна», якій належить магазин, розташований за адресою м.Запоріжжя вул. Кияшка 32 .

Перед початком перевірки були надані під особистий підпис наказ від 30.06.2009р. № 531 та направлення на перевірку від 27.07.2009 р.

Перевіркою були встановлені порушення:

п 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) від 06.07.95р., №265/95-ВР: невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів , яка зазначена в денному звіті РРО у розмірі 10 грн.

п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) від 06.07.95р., №265/95-ВР.: порушення ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації . Під час перевірки були вибірково зняті залишки товару, що знаходиться на реалізації в магазині (дані занесені у відомості - додаток 3 до акту) на загальну суму 6375,10 грн., які не підтверджені первинними документами ;

Пунктом 12 статті 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) встановлено, що СПД, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та / або в безготівковій формі, зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, та здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Статтею 21 Закону України №265/95-ВР передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами матеріалів перевірки до ТОВ «Ліна, ЛТД» були застосовані штрафні санкції згідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 06.08.2009року № НОМЕР_1 на суму 12 800,20 грн..

Вказане рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій надіслане підприємству 06.08.2009 р. листом з повідомленням про вручення, згідно якого повернуто поштовим відділенням, з відміткою : «за зазначеною адресою не проживає», внаслідок чого складено акт про неможливість вручення повідомлення-рішення від 14.08.2009 р.№ 724-2304 та зазначене рішення розміщено на дошці податкових оголошень, днем вручення рішення вважається день розміщення на дошці податкових оголошень - 14.08.2009 р.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на пропуск відповідачем строку давності застосування штрафних санкцій, як на підставу визнання спірного рішення нечинним, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, до системи яких входять податкові органи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

П.11 ст. 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні № 509-ХІІ від 04.12.1990р., у редакції, що діє з 16.02.2005р., передбачено, що органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право застосовувати до підприємств, установ, організацій і громадян фінансові санкції у порядку та розмірах, встановлених законами України.

Будь які штрафні (фінансові) санкції, що можуть бути застосовані до субєкта підприємницької діяльності у разі порушення ним правил ведення господарської діяльності по своїй правовій природі є адміністративно-господарськими санкціями, застосування яких є видом притягнення до адміністративної відповідальності.

Адміністративна відповідальність є інструментом впливу на правопорушника з метою добитись від нього правомірної поведінки.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Вказана норма закріплена також ч.2 ст.238 ГК України, яка визначає, що адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами. За загальним правилом встановленим у ч.2 ст.241 ГК, перелік порушень, за які з субєкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 238 ГК України до субєкта підприємницької діяльності не може бути застосовано санкцію, яку не передбачено у Законах України.

Таким чином, фінансові санкції, передбачені Законом України № 265/95-ВР від 06 липня 1995 року, є адміністративно-господарськими санкціями.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені статтею 250 Господарського кодексу України, згідно із якою адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже, уповноважений орган державної влади при виявленні факту порушення субєктом підприємницької діяльності встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення правил торгівлі, мав дотримуватися наведених положень законодавства, у зв'язку з чим повинен був прийняти рішення про застосування такого виду адміністративно-господарських санкцій, як фінансові санкції, виключно протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше одного року з дня порушення цим субєктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Закінчення будь-якого із встановлених статтею 250 Господарського кодексу України строку виключає застосування таких санкцій до субєкта підприємницької діяльності за вчинене ним порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як свідчать матеріали справи,до теперішнього часу спірного рішення про застосування до штрафних санкцій за результатами перевірки від 27.07.2009 року ТОВ „Ліна, ЛТД не отримано. Про застосування штрафних санкцій у сумі 12800 гривень та і взагалі наявність такого рішення позивачу стало відомо лише з отриманої вимоги від 04.02.20011 № 100 яка отримана поштою 10.03.2011 за адресою м. Запоріжжя, вул. Кияшко, 32.

З огляду на це суд визнав обґрунтованим посилання позивача на пропуск строку звернення до суду, у звязку із зясуванням лише 10.03.2011 факту застосування до нього штрафних санкцій за результатами перевірки 27.07.2009 року, та, відповідно поновив такий строк позивачу.

Посилання відповідача на направлення на адресу позивача рішення про застосування штрафних санкцій у передбачені законом строки, спростовується матеріалами справи, з огляду на наступне:

Вказане рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій надіслане підприємству 06.08.2009 р. листом з повідомленням про вручення (за адресою м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, 11), згідно якого повернуто поштовим відділенням, з відміткою : «за зазначеною адресою не проживає», внаслідок чого складено акт про неможливість вручення повідомлення-рішення від 14.08.2009 р.№ 724-2304 та зазначене рішення розміщено на дошці податкових оголошень, днем вручення рішення вважається день розміщення на дошці податкових оголошень - 14.08.2009 р.

Однак, як свідчать матеріали справи, 28.07.2009 (згідно штампу вхідної кореспонденції ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя) позивачем подано пояснення до акту, у якому останнім повідомлено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 1 012285 від 18.02.1993р., юридична адреса ТОВ «Ліна, ЛТД» є м. Запоріжжя, вул. Кияшка, 32.

До того ж, як було зазначено раніше, вимогу вже про сплату боргу, позивачу направлено на адресу м. Запоріжжя, вул. Кияшко, 32.

То ж суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги про скасування рішення про застосування штрафних санкцій, у звязку зі спливом строку, визначеного законом для застосування таких санкцій.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частинами 2 та 3 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, норми ст. 71 КАС України встановлюють презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача субєкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідач не надав суду документальних доказів, які б спростовували зазначені позивачем факти.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги документально підтвердженими, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ліна, ЛТД» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 06.08.2009 № НОМЕР_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя від 06.08.2009 № НОМЕР_1 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліна, ЛТД» штрафних санкцій у розмірі 12800 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення її в повному обсязі, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі у відповідності до вимог ст. 160 КАС України оформлена і підписана 27.04.2011.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5