Справа № 164/955/16-а, 2а-164/27/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 р. Справа № 876/7639/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Маневицького районного суду Волинської області від 07 вересня 2016 року у адміністративній справі №164/955/16-а, 2а-164/27/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області визнання дій неправомірними, скасування розпорядження №8 від 01.04.2016 року та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 07 вересня 2016 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. ОСОБА_1 з 02.08.1999 року працює на посадах, віднесених до посад державної служби в управлінні соціального захисту населення Маневицької райдержадміністрації, з 04.12.2008 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області, з 15.09.2009 року отримує пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка призначена з врахуванням зниження пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

28.03.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, оскільки відповідно до постанови КМУ № 1013 від 9.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року збільшився посадовий оклад державного службовця, з якого їй було призначено пенсію.

Розпорядженням №8 від 1.04.2016 року відповідачем у проведенні перерахунку пенсії позивача відповідно до поданої нею вищевказаної заяви було відмовлено.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів скасовано Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку.

Колегія суддів адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року (із змінами, внесеними згідно із Законом №3108-IV від 17.11.2005 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Однак, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-VIII текст ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року (із змінами, внесеними згідно із Законом №3108-IV від 17.11.2005 року) викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України», зміни набрали чинності 01.01.2015 року.

Отже, з 01.01.2015 року, тобто на час звернення позивача до УПФ із заявою про перерахунок пенсії, норми ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку, були фактично скасовані.

Також пунктом 5 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Тому, колегія суддів зазначає, що з 01.06.2015 року норми Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, в тому числі і ті, що регулюють порядок здійснення перерахунку пенсій державним службовцям, скасовано на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Крім того, з 01.05.2016 року Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року взагалі втратив чинність на підставі нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року.

До того ж, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності 15.12.2015 року, був виключений п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 відповідно до статей 51 і 52 нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року встановлено мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям.

Водночас, зазначена постанова Кабінету Міністрів України не передбачає ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця у зв'язку із змінами розміру заробітної плати.

Дана постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності одночасно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, який також не передбачає перерахунок пенсії державного службовця.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Згідно з правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 року, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 12 липня 2016 року у справі №21-1726а16 висловив правову позицію, відповідно до якої відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норм Закону України для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачці як державному службовцю є обґрунтованою та правомірною, оскільки згідно наведених норм діючого законодавства скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, постанову Маневицького районного суду Волинської області від 07 вересня 2016 року у адміністративній справі №164/955/16-а, 2а-164/27/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст складено 15.11.2016р.