Справа № 494/791/16-а
Суддя: Римар І. А.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 494/791/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року 08:45 год. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю секретаря - Козубенко О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконкому Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Березівське бюро технічної інвентаризації», виробничо-комерційної фірми «НІЛ», сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НІЛ» про скасування рішення виконавчого комітету №55 від 30 жовтня 2003 року, скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації на нерухоме майно ,-

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2016 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Березівське бюро технічної інвентаризації», виробничо-комерційна фірма «НІЛ» про скасування рішення виконавчого комітету №55 від 30 жовтня 2003 року, скасування свідоцтва та скасування державної реєстрації на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що він працював у колективному сільськогосподарському підприємстві «Основський», а тому йому було надано майновий пай відповідно до існуючого на той час законодавства України. 12 лютого 2000 року КСП «Основський» внаслідок реорганізації було ліквідовано, і на його базі сформовано Виробничо-комерційну фірму «НІЛ». 11 грудня 2001 року рішенням загальних зборів пайовиків позивачу виділено будинок контори, загальною площею 167,3 кв.м.; приміщення їдальні площею 71 кв.м.; ларьок, площею 23,5 кв.м.; вагова, площею 34,0 кв.м.; продовольчий склад, площею 897,2 кв.м., зерносклад,площею 475,6 кв.м., розташованого на тракторній бригаді в с .Основа Березівського району Одеської області. Підприємство здійснило передачу вказаного об'єкта, про що складено відповідний акт-прийому передач. На підставі вищевказаного рішення зборів пайовиків позивачу фактично виділено майна пропорційно до вартості майнового паю на суму 54 500 грн. З метою оформлення технічного паспорту на дану нерухомість позивач звернувся до ТОВ «Березівське БТІ», однак його було повідомлено, що вказані об'єкти перебувають у власності СТОВ «НІЛ» на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради. За захистом своїх прав позивач звернувся до Ряснопільської сільської ради щодо вирішення питання про оформлення за ним права власності на нерухомість в с. Основа Березівського району Одеської області. Але відповідачем роз'яснено, що вказані приміщення разом з іншими об'єктами на тракторній бригаді в с. Основа Березівського району Одеської області перебувають у власності СТОВ «НІЛ» і дане питання не відноситься до їх повноважень. Також роз'яснено, що скасування рішень та будь-яких актів сільських рад вирішується у судовому порядку. Позивач вважав рішення виконкому №55 від 30 жовтня 2003 року неправомірним та таким що підлягає скасуванню, оскільки вказаним рішенням порушено право на його майно та передано іншій особі, оскільки його майнова частка як члена колишнього КСП «Основський» підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай МЯГ №371 від 21 грудня 2001 року. Згідно даного свідоцтва йому належить частка із пайового фонду на загальну суму 54500 грн. 21.12.2001 року між ВКФ «НІЛ» та позивачем укладено акт приймання-передач нерухомості, про що свідчить відповідний підпис та міститься печатка. Таким чином вищевказане рішення виконавчого комітету сільської ради прийнято всупереч положенням Конституції України, вимогам чинного законодавства та порушує права позивача, а тому воно підлягає скасуванню. Також підлягає скасуванню свідоцтво про право власності та державна реєстрації права власності на нерухоме майно, підтвердженого свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 07.11.2003 року розташованого на тракторній бригаді в с. Основа Березівського району Одеської області.

Ухвалою суду від 29 червня 2016 року вищевказаний адміністративний позов залишено без руху (а.с.17-18).

Ухвалою суду від 18.07.2016 року провадження по справі відкрито (а.с.25-26).

Ухвалою суду від 25.08.2016 року поновлено строк звернення до суду (а.с.53-56) та по справі замінено відповідача - Ряснопільску сільську раду Березівського району Одеської області на виконавчий комітет Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області(57-58).

Ухвалою суду від 19.09.2016 року залучено по справі співвідповідача сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «НІЛ» (а.с.81-82).

У судовому засіданні 08 листопада 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та значив, що рішення виконкому сільської ради є незаконним та підлягає скасуванню з підстав зазначених у позовній заяві. Також підлягає скасування свідоцтво про право власності та державна реєстрація на нерухоме майно,які видані та зареєстровані незаконно.

Відповідач або його представник виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області у судові засідання 27.07.2016 року, 25.08.2016 року, 31.08.2016 року, 19.09.2016 року, 29.09.2016 року, 18.10.2016 року та 08.11.2016 року не з'явився хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить копії поштового повідомлення про вручення кореспонденції (а.с.29,41,65,75,102,109,115) ,а тому розгляд справи відбувався за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з ч. 6 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): «Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів».

Суд зазначає, що виконком Ряснопільської сільської ради проігноровано вимоги ухвали про відкриття провадження по справі від 18.07.2016 року (а.с.25), вимоги ухвали суду від 25.08.2016 року (а.с.37-38) , а саме: не надано матеріали, що були взяті ним до уваги при прийнятті рішення №55 від 30 жовтня 2003 року та відповідних пояснень щодо оскаржуваного рішення.

Представник ТОВ «Березівське БТІ» у судові засідання також не з'являвся, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Водночас, на адресу суду 23 серпня 2016 року надійшов відзив на вищевказаний адміністративний позов (а.с.44) та клопотання від 30.08.2016 року, в якому вказали, що ТОВ «Березівське БТІ» проводило реєстрацію нерухомості на підставі оскаржуваного рішення виконкому Ряснопільської сільської ради №55 від 30 жовтня 2003 року, свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 07.11.2003 року. Окрім цього у клопотанні від 30.08.2016 року (а.с.68) вказали, що не мають заперечень щодо ухвали про поновлення строку звернення до суду та заміни відповідача, просили справу розглянути за їх відсутності.

Представник ВКФ «НІЛ» та СТОВ «НІЛ» у судові засідання також не з'явились, на їх адреси надсилались повістки про виклик до суду, однак конверти повернулись з відмітками: за зазначеною адресою не значиться та за закінченням терміну зберігання. (а.с.31,39,66,100,111,113,117,119,121). Окрім цього, виклик відповідача проводився за допомогою оголошення в газеті «Одеські вісті» від 29.10.2016 року (а.с.123).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку ТОВ «Березівське бюро технічної інвентаризації» у відзиві від 23 серпня 2016 року та у клопотанні від 30.08.2016 року, ігнорування відвідування судових засідань виконкомом Ряснопільської сільської ради та вимог ухвал щодо надання пояснень, відсутність відповідачів, суд доходить до наступного висновку.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов'язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Відповідач Виконком Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області взагалі жодного разу не з'явився до суду щодо надання будь-яких пояснень щодо оскарження рішення №55 від 30.10.2003 року, що дає вважати суду про байдужість виконкому Ряснопільської сільської ради доводити правомірність свого рішення.

Суд також вважає зазначити, що відповідно до частини другої статті 71 КАС України «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача…».

Судом встановлено, що 30 жовтня 2003 року виконавчим комітетом Ряяснопільської сільської ради Березівського району Одеської області прийнято рішення за №55 (а.с.6), згідно якого вирішено: 1. Погодитись з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, розташоване в селі Основе Березівського району Одеській області СТОВ «НІЛ». 2. Доручено БТІ проведення підготовки документів для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 3 Видати свідоцтво про право власності на тракторну бригаду, розташовану в селі Основа Березівського району Одеської області СТОВ «НІЛ».

Оцінюючи оскаржене рішення виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березівської району Одеської області від 30 жовтня 2003 року, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України та доходить висновку про часткову незаконність прийнятого рішення та його часткове скасування виходячи з наступного.

Письмових заперечень та доказів, які підтверджують правомірність оскаржуваного рішення представником відповідача виконкомом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області не надано.

Як вбачається з оскаржуваного рішення №55 від 30 жовтня 2003 року, відповідач погодився та видав свідоцтво про право власності на тракторну бригаду, розташовану в селі Основа Березівському району Одеської області СТОВ «НІЛ».

Відповідно до свідоцтва про право власності на тракторну бригаду від 07 листопада 2003 року НОМЕР_1 (а.с.8) встановлено, що нерухоме майно складається в тому числі з одного будинку контори, їдальні, ларька, вагової, продовольчого складу, зерноскладу, кузні-теслярні, гаражів, диспетчерської, складу ППМ. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 30.10.2003 року за №55.

Однак, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серія МЯГ №371 від 21 грудня 2001 року (а.с.7) має право на пайовий фонд майна КСП «Основський» - ВКФ «НІЛ», с. Основа Березівського району Одеської області, частка ОСОБА_2 визначено в розмірі 54500 грн.

Судом також встановлено, що згідно акту приймання-передачі майнового паю в натурі від 21 грудня 2001 року (а.с.11) ВКФ «НІЛ» передало ОСОБА_2, який прийняв виділене в наутрі наступне нерухоме майно: будинок контори, площею 167,3 кв.м., приміщення їдальні площею 71 кв.м.; ларьок, площею 23,5 кв.м.; вагова, площею 34,0 кв.м.; продовольчий склад, площею 897,2 кв.м., зерносклад,площею 475,6 кв.м., розташоване на тракторній бригаді в с. Основа Березівського району Одеської області. Вартість приміщень складає 54500 грн., що відповідає розміру частки встановленому у Свідоцтві. Вказані документи є підставою для оформлення прав власності на зазначене майно.

З пояснень представника позивача суду також стало відомо, що позивач звернувся до ТОВ «Березівське БТІ» для оформлення своїх майнових прав, однак йому було відмовлено, оскільки майно реєструвалось на підставі рішення №55 від 30 жовтня 2003 року та роз'яснено щодо оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 Указу Президента України № 62/2001 від 29.01.2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» документальним посвідченням права власності на паї є Свідоцтво про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати).

На виконання вищезгаданого Указу Президента України Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 177 від 28.02.2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки ». якою затверджено «Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення ». Даний Порядок визначає, що майновий пай члена сільськогосподарського підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена цього підприємства.

З посилань представника позивача, в даному випадку єдиним нормативно-правовим актом, який регулював порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, був, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62, Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок).

Пункт 15 вказаного Порядку передбачав, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Об'єкти нерухомого майна були набуті позивачем - ОСОБА_2 у 2001 році на підставі Указу Президента України від 29.01.2001 № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки»,Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 № 177 «Про врегулювання питань із забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Наказу Міністерства аграрної політики України № 79 від 23.03.2001 «Про затвердження порядку видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)» та Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року №62.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту першого частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказані обставини, суд вважає зазначити, що орган місцевого самоврядування (виконком Ряснопільської сільської ради) мав би, використовуючи свої повноваження, у спосіб, що передбачений чинним на той час законодавством, з'ясувати всі обставини, що мають значення та перевірити наявність усього майна, що може належати СТОВ «НІЛ», та при вирішенні питання про оформлення права власності на нерухоме майно мав перевірити матеріали інвентаризації нерухомого об'єктата прийняти відповідне рішення, проте вказаних вимог виконкомом дотримано не було.

Більш того, як зазначалось вище, пунктом 1 та 3 рішення №55 від 30 жовтня 2003 року Виконавчий комітет Ряснопільської сільської ради вирішив погодити з видачею свідоцтва за СТОВ «НІЛ» право власності на тракторну бригаду та видати свідоцтво про право власності. Пізніше на підставі цього рішення видано свідоцтво про право власності НОМЕР_1 на тракторну бригаду, а у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за СТОВ «НІЛ» зареєстровано право власності на нерухоме майно.

Згідно із преамбулою до Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року № 280/97 в редакції, чинній на час ухвалення оскарженого рішення (далі - Закон №280/97 цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 280/97 передбачено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті ради, відповідно до ст. 51 Закону № 280/97 є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень.

Як вбачається із рішення №55 від 30 жовтня 2003 року «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна» при його ухваленні Виконавчий комітет Ряснопільської сільської ради керувався підпунктом 10 пункту «б» ст. 30 Закону № 280/97 та п.6.1. Тимчасового положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України.

За змістом підпункту 10 пункту «б» ст. 30 Закону № 280/97 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Отже, зазначене вище свідчить про те, що компетенція виконавчих комітетів стосується лише обліку відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, проте не стосується оформлення права власності на нерухоме майно.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права».

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи №2,4, 7, 11 до Конвенції.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи із змісту рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року, майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором.

У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції» (пункт 41).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства») положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування.

У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, на переконання суду, приймаючи рішення про оформлення за СТОВ «НІЛ» права власності на тракторну бригаду в частині: будинку контори, загальною площею 167,3 кв.м.; приміщення їдальні площею 71 кв.м.; ларьок, площею 23,5 кв.м.; вагова, площею 34,0 кв.м.; продовольчий склад, площею 897,2 кв.м., зерносклад, площею 475,6 кв.м.,- Виконавчий комітет Ряснопільської сільської ради діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Отже, усе вище вкладене свідчить про те, що будь-яких законних підстав для ухвалення рішення №55 від 30 жовтня 2003 року та видачі свідоцтва про право власності на СТОВ «НІЛ» в частині: будинку контори, загальною площею 167,3 кв.м.; приміщення їдальні площею 71 кв.м.; ларьок, площею 23,5 кв.м.; вагова, площею 34,0 кв.м.; продовольчий склад, площею 897,2 кв.м., зерносклад,площею 475,6 кв.м. у виконавчого комітету Рянопільської сільської ради Березівського району не було.

У пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 зазначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Отже, на переконання суду, у цій справі ОСОБА_2 за допомогою належних та допустимих доказів частково довів обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог щодо незаконності рішення та свідоцтва виконкому сільської ради, якими фактично його було позбавлено права власності на нерухоме майно.

Водночас, Виконавчий комітет Ряснопільської сільської ради Березівського району відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України - не довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, правомірність свого рішення та необґрунтованість позовних вимог позивача.

Таким чином, суд вважає визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 30 жовтня 2003 року №55 «Про видачу свідоцтва про право власності на тракторну бригаду» лише в частині щодо погодження видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, доручення БТІ проведення підготовки документів для видачі свідоцтва про право власності та видачі свідоцтва про право колективної власності на нерухоме майно на тракторну бригаду, а саме: будинку контори - Літ. А, загальною площею 167,3 кв.м., вартістю 7000 грн.; приміщення їдальні -Літ. Б, площею 71 кв.м., вартістю 3000 грн.; ларьок - Літ.В, площею 23,5 кв.м., вартістю 1000 грн.; вагова - Літ.Г, площею 34,0 кв.м. вартістю 1500 грн.; продовольчий склад - літ. Д, площею 897,2 кв.м., вартістю 25000 грн., зерносклад - Літ. Е, площею 475,6 кв.м., вартістю 17000 грн., розташованого в с. Основа Березівського району Одеської області сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «НІЛ».

З огляду на скасування рішення в цій частині, підлягає також скасуванню свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області в частині, а саме: будинку контори - Літ. А, загальною площею 167,3 кв.м., вартістю 7000 грн.; приміщення їдальні -Літ. Б, площею 71 кв.м., вартістю 3000 грн.; ларьок - Літ.В, площею 23,5 кв.м., вартістю 1000 грн.; вагова - Літ.Г, площею 34,0 кв.м. вартістю 1500 грн.; продовольчий склад - літ. Д, площею 897,2 кв.м., вартістю 25000 грн., зерносклад - Літ. Е, площею 475,6 кв.м., вартістю 17000 грн., розташованого в с. Основа Березівського району Одеської області

Відносно вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, оскільки суд ухвалив скасувати рішення виконавчого комітету та свідоцтво про право власності на нерухоме майно в частині, а саме: будинку контори - Літ. А, загальною площею 167,3 кв.м., вартістю 7000 грн.; приміщення їдальні -Літ. Б, площею 71 кв.м., вартістю 3000 грн.; ларьок - Літ.В, площею 23,5 кв.м., вартістю 1000 грн.; вагова - Літ.Г, площею 34,0 кв.м. вартістю 1500 грн.; продовольчий склад - літ. Д, площею 897,2 кв.м., вартістю 25000 грн., зерносклад - Літ. Е, площею 475,6 кв.м., вартістю 17000 грн., то з метою повного захисту прав та законних інтересів ОСОБА_2, належить скасувати і рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно в цій же частині.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11,86, 159-164 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Виконкому Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Березівське бюро технічної інвентаризації», виробничо-комерційної фірми «НІЛ», сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НІЛ» про скасування рішення виконавчого комітету №55 від 30 жовтня 2003 року, скасування свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації на нерухоме майно - задовольнити частково.

Скасувати рішення виконавчого комітету Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 30 жовтня 2003 року №55 «Про видачу свідоцтва про право власності на тракторну бригаду» в частині: погодження видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, доручення БТІ проведення підготовки документів для видачі свідоцтва про право власності та видачі свідоцтва про право колективної власності на нерухоме майно на тракторну бригаду, а саме: будинку контори - Літ. А, загальною площею 167,3 кв.м., вартістю 7000 грн.; приміщення їдальні -Літ. Б, площею 71 кв.м., вартістю 3000 грн.; ларьок - Літ.В, площею 23,5 кв.м., вартістю 1000 грн.; вагова - Літ.Г, площею 34,0 кв.м. вартістю 1500 грн.; продовольчий склад - літ. Д, площею 897,2 кв.м., вартістю 25000 грн., зерносклад - Літ. Е, площею 475,6 кв.м., вартістю 17000 грн., розташованого в с. Основа Березівського району Одеської області сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «НІЛ».

Скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області від 30.10.2003 року в частині, а саме: будинку контори - Літ. А, загальною площею 167,3 кв.м., вартістю 7000 грн.; приміщення їдальні -Літ. Б, площею 71 кв.м., вартістю 3000 грн.; ларьок - Літ.В, площею 23,5 кв.м., вартістю 1000 грн.; вагова - Літ.Г, площею 34,0 кв.м. вартістю 1500 грн.; продовольчий склад - літ. Д, площею 897,2 кв.м., вартістю 25000 грн., зерносклад - Літ. Е, площею 475,6 кв.м., вартістю 17000 грн., розташованого в с. Основа Березівського району Одеської області

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НІЛ», в частині реєстрації: будинку контори - Літ. А, загальною площею 167,3 кв.м., вартістю 7000 грн.; приміщення їдальні -Літ. Б, площею 71 кв.м., вартістю 3000 грн.; ларьок - Літ. В, площею 23,5 кв.м., вартістю 1000 грн.; вагова - Літ.Г, площею 34,0 кв.м. вартістю 1500 грн.; продовольчий склад - літ. Д, площею 897,2 кв.м., вартістю 25000 грн., зерносклад - Літ. Е, площею 475,6 кв.м., вартістю 17000 грн., підтвердженого свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 07.11.2003 року, розташованого на тракторній бригаді в с. Основа Березівського району Одеської області.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України. Повний текст постанови суду буде виготовлений протягом 5 днів.

Повний текст постанови суду виготовлений та підписаний 14.11.2016 року.

Суддя Римар І.А.