Справа № 820/3428/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 р. Справа № 820/3428/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В. ,

представників сторін : позивача - Кубая Ю.М., Ілюхіна А.М., Саганюк Т.А., відповідача - Бачкура Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016р. по справі № 820/3428/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій незаконними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар" (далі по тексту - ТОВ «Альдар»), звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області), в якому просив суд:

1) визнати протиправними дії Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області які виразилися в:

- неприйнятті податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року підприємства ТОВ "Альдар", поданою 19 квітня 2016 року підприємством засобами телекомунікаційного зв'язку на підставі договору №280120161 про визнання електронних документів від 28 січня 2016 року;

- невизнанні як податкової звітності декларації з податку на додану вартість із додатками за березень 2016 року підприємства ТОВ "Альдар", поданої 19 квітня 2016 року на паперовому носії засобами поштового зв'язку, отриманою 20 квітня 2016 року податковим органом;

- винесенні податкового повідомлення - рішення від 13.06.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання у зв'язку із застосуванням до підприємства штрафних санкцій за березень 2016 року внаслідок невизнання дійсною податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року;

2) скасувати податкове повідомлення - рішення Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 13.06.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання у зв'язку із застосуванням до підприємства штрафних санкцій у сумі 170,00 грн. за березень 2016 року внаслідок визнання недійсною декларації з податку на додану вартість підприємства ТОВ "Альдар" за березень 2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 року по справі № 820/3428/16 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій незаконними та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Визнано протиправними дії Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області які виразилися в:

неприйнятті податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року підприємства ТОВ "Альдар", поданої 19 квітня 2016 року підприємством засобами телекомунікаційного зв'язку на підставі Договору №280120161 про визнання електронних документів від 28 січня 2016 року;

невизнанні як податкової звітності декларації з податку на додану вартість із додатками за березень 2016 року підприємства ТОВ "Альдар", поданої 19 квітня 2016 року на паперовому носії засобами поштового зв'язку, отриманою 20 квітня 2016 року податковим органом;

винесенні податкового повідомлення - рішення від 13.06.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання у зв'язку із застосуванням до підприємства штрафних санкцій за березень 2016 року внаслідок невизнання дійсною податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2016 року.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 13.06.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання у зв'язку із застосуванням до підприємства штрафних санкцій у сумі 170,00 грн. за березень 2016 року внаслідок визнання недійсною декларації з податку на додану вартість підприємства ТОВ "Альдар" за березень 2016 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" (місцезнаходження: 61166, м.Харків, пр-т Науки, буд. 40, код ЄДРПОУ - 39376219) судовий збір у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження: 61166, м.Харків, пр-т Науки, буд.9, ).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 року по справі № 820/3428/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що 15.03.2016 року від оперативного управління Центральної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області надійшла довідка про встановлення місцезнаходження ТОВ «Альдар» з відміткою «місцезнаходження юридичної особи не встановлено». У зв'язку з чим було розірвано договір про визнання електронних документів, укладений між позивачем та Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, з огляду на відсутність позивача за юридичною адресою. Отже, податкова декларація за березень 2016 року заповнена з порушенням п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, оскільки вказана у декларації податкова адреса не відповідає дійсності. Враховуючи викладене, вважає, що відповідачем цілком правомірно було прийнято рішення про невизнання податкової декларації ТОВ «Альдар» за березень 2016 року як податкової звітності, а відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 року по справі № 820/3428/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представники позивача в судовому засіданні просили суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість з 01.12.2014 року (а.с. 11).

28.01.2016 року між позивачем та Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області укладено договір про визнання електронних документів №28012016 з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку (а.с.22-24).

У відповідності до п. 1 цього договору його предметом є визнання податкових документів, поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

З метою реалізації умов вказаного договору ТОВ "Альдар" отримало посилені сертифікати ключів електронного цифрового підпису, а також комп'ютерну програму створення електронних документів "M.E.Doc IS" (а.с.26-29).

Використовуючи комп'ютерну програму "M.E.Doc IS" та сертифікати ключів електронного цифрового підпису, позивач 19.04.2016 року подав до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року (а.с.31-35).

Проте, відповідно до квитанції №1 від 19.04.2016 року вказана податкова декларація ТОВ «Альдар» не була прийнята з посиланням на виявлення помилок, а саме : «порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233, можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності» (а.с.36).

19.04.2016 року позивач повторно надіслав засобами поштового зв'язку декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, що підтверджується копією квитанції поштового відправлення (а.с. 37).

Однак, листом №4762/10/20-30-08-02-24 від 25.04.2016 року Центральна ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області повідомила позивача, що податкова декларація з ПДВ ТОВ "Альдар" () за березень 2016 року не визнана як податкова звітність, оскільки заповнена з порушенням п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, а саме заявлені дані щодо податкової адреси не відповідають дійсності. Позивачеві запропоновано подати нову звітність, оформлену згідно з діючим законодавством, та зазначено граничний термін подання декларації з ПДВ за березень 2016 року - 20.04.2016 року (а.с. 38-39).

13.06.2016 року Центральною ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до ТОВ "Альдар" застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 170,00 грн. за несвоєчасну подачу податкової звітності з податку на додану вартість за березень 2016 року (а.с.40).

Не погодившись з діями відповідача щодо неприйняття податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року, невизнання її як податкової звітності, а також з винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням № від 13.06.2016 року, ТОВ «Альдар» звернулось до суду з даним позовом про скасування цього податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року, невизнання її як податкової звітності, та щодо винесення вказаного податкового повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, однак, вважає постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 року по справі № 820/3428/16 такою, що підлягає зміні, з наступних підстав.

Згідно з п.46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Пунктом 49.3 статті 49 ПК України передбачено право платника податків подавати за його вибором податкову декларацію в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2008 року за № 320/15011 (надалі - Інструкція № 233), дія якої поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

За визначенням п.1 Інструкції № 233 податкова звітність - документи, які відповідно до законодавства подаються платниками податків до органів ДПС і на підставі яких здійснюються нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу); податковий документ в електронному вигляді - податкова звітність, реєстри отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інші звітні податкові документи, інформація в яких зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

За приписами п.5 розділу ІІІ Інструкції № 233 платник податків:

5.1 отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

5.2 отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

5.3 ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

5.4 надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

5.5 після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 затверджено тект Примірного договору про визнання електронних документів.

У відповідності до розділу 6 цього Примірного договору останній набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

У разі припинення дії Договору надісланий Платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

Матеріалами справи підтверджено, що 16.09.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 160920151, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Договір укладено в електронному вигляді. Підтвердженням укладення договору є квитанція № 2, з якої вбачається, що документ прийнято, договір укладено згідно встановлених вимог (а.с.75).

Судом апеляційної інстанції з'ясовано, що дію Договору № 280120161 від 28.01.2016 року про визнання електронної звітності припинено з підстав відсутності юридичної особи позивача за місцезнаходженням.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, адміністративний договір, у т.ч. договір про визнання електронних документів, може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Виходячи з умов Примірного договору про визнання електронних документів, у спірних відносинах такими випадками можуть бути лише ненадання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або зміна позивачем місця реєстрації.

Відповідно до п.45.2 ст.45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В силу п.10 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Альдар» орендує у ТОВ «Акціонери» нежитлове приміщення - частину кімнати № 612-А площею 13 кв.м., розташоване на 6-му поверсі нежитлової будівлі за адресою : м. Харків, проспект Науки, 40, про що свідчить наявна в матеріалах справи копії договору оренди № 95-арк від 01.04.2016 року та акту прийому-передачі до цього договору від 01.04.2016 року (а.с.17-19, 21).

Адреса «м. Харків, пр. Леніна, буд. 40» зазначена в якості місцезнаходження ТОВ «Альдар» у витязі з реєстру платників ПДВ від 15.12.2014 року (а.с.11).

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 13.04.2016 року місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «Альдар» є адреса : 61166, Харківська область, м. Харків, Дзержинський район, проспект Науки, буд.40 (а.с.12-16).

Вищезазначена адреса - м. Харків, Дзержинський район, проспект Науки (колишня назва - проспект Леніна), буд. 40 - співпадає з адресою, яка зазначена позивачем у договорі про визнання електронних документів (а.с.24).

З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що з моменту укладення договору про визнання електронних документів зміни юридичної адреси (місцезнаходження) ТОВ «Альдар» не відбулося, а відтак, у Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області були відсутні підстави для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів, укладеного з позивачем 28.01.2016 року.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що згідно з довідкою оперативного управління Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 15.03.2016 року місцезнаходження юридичної особи ТОВ «Альдар» не встановлено, з наступних підстав.

Відповідно до 12.2 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 (далі по тексту - Порядок № 1588) підрозділи контролюючого органу:

стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи;

стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою (п.12.4 Порядку № 1588).

У відповідності до п.12.5 Порядку № 1588 (чинного на час виникнення спірних відносин) якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону. Повідомлення за формою N 18-ОПП надсилається державному реєстратору поштовим відправленням або в електронному вигляді у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та Центрального контролюючого органу.

Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про надсилання такого повідомлення вносяться дані до Єдиного банку даних юридичних осіб та запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 19-ОПП (додаток 25).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано як копії зазначеної довідки оперативного управління Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 15.03.2016 року про встановлення місцезнаходження підприємства позивача, так і копії повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП.

Записи про відсутність ТОВ «Альдар» за місцезнаходженням або про направлення до державного реєстратора повідомлення про відсутність позивача за місцезнаходженням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на час виникнення спірних відносин не вносились.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.04.2016 року, колегія суддів зазначає, що висновок відповідача про відсутність ТОВ «Альдар» за місцезнаходженням не підтверджений належними і допустимими доказами та не є підставою для одностороннього розірвання відповідачем договору про визнання електронних документів № 280120161 від 28.01.2016 року, укладеного з позивачем по справі.

Крім того, колегія суддів відмічає, що відсутність підстав для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів підтверджено також висновком Управління внутрішньої безпеки ДФС України в Харківській області від 10.05.2016 року за результатами перевірки заяви від 07.04.2016 року № 07/04 директора ТОВ «Альдар» Гірич В.С. щодо створення перешкод посадовими особами Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області для прийняття електронних податкових документів.

Так, відповідно до вказаного висновку, проведеною перевіркою встановлено, що 30.03.2016 року на адресу управління обслуговування платників податків Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з оперативного управління надійшла службова записка № 560 від про відсутність ТОВ «Альдар» за місцезнаходженням за адресою : м. Харків, пр.-т Леніна, 40. На підставі викладеного прийнято рішення про розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів між ТОВ «Альдар» та Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області. Разом з тим, жодним нормативним документом не передбачено право контролюючого органу на розірвання договору про визнання електронних документів або обмеження щодо надання звітності в електронній формі на підставі службових та доповідних записок. В ході перевірки не встановлено підстав та будь-якого законного обґрунтування дій посадових осіб Центральної ОДПІ м. Харкова під час розірвання вищезазначеного договору з ТОВ «Альдар» в односторонньому порядку. За результатами перевірки на адресу Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області направлено подання про вжиття відповідних заходів щодо усунення викритих недоліків, та недопущення у подальшому порушень діючого законодавства посадовими особами Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області (а.с.61-64).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджено протиправність розірвання договору про визнання електронних документів № 280120161 від 28.01.2016 року в односторонньому порядку відповідачем по справі, а тому посилання відповідача на розірвання цього договору не є належною підставою для відмови у прийнятті податкової накладної ТОВ «Альдар» за березень 2016 року з ПДВ та невизнання її податковою звітністю.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.49.8 ст.49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

У свою чергу, згідно з п.48.3 ст.48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період (п.48.4 ст.48 ПК України).

Приписами п.49.9 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Отже, відмова контролюючого органу (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації з підстав, не передбачених приписами Податкового кодексу України, заборонена.

За приписами п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Як зазначалось вище, підставою для неприйняття податкової декларації ТОВ «Альдар» з ПДВ за березень 2016 року слугувало порушення п.48.3 ст.48 ПК України при заповненні цієї податкової декларації, а саме відсутність позивача за податковою адресою, зазначеною у цих податкових деклараціях.

Разом з тим, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії вищевказаної податкової декларації, у рядку 05 податкової декларації «Податкова адреса» позивачем зазначено : 61166, м. Харків, проспект Леніна, буд. 40 (а.с.31-35), що відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також Реєстру платників ПДВ (а.с.11-16).

Таким чином, позивачем у податковій декларації з ПДВ за березень 2016 року вірно зазначено податкову адресу підприємства, яка співпадає з юридичною адресою та фактичним місцезнаходженням.

Інших доводів щодо невідповідності поданих позивачем декларацій вимогам п.48.3 ст.48 ПК України, крім невірного зазначення місцезнаходження підприємства, відповідачем не викладено ані в надісланому на адресу позивача листі від 25.04.2016 року № 4762/10/20-30-08-02-24 про відмову у визнанні цієї декларації податковою звітністю, ані в апеляційній скарзі.

Отже, беручи до уваги, що твердження відповідача про відсутність позивача за місцезнаходженням та невірне зазначення адреси спростовуються матеріалами справи, колегія суддів вважає, що у Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області були відсутні підстави для відмови у визнанні податкової декларації ТОВ «Альдар» з ПДВ за березень 2016 року податковою звітністю.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача щодо неприйняття податкової декларації ТОВ «Альдар» з ПДВ за березень 2016 року та невизнання її податковою звітністю є протиправними, а податкова декларація ТОВ «Альдар» з ПДВ за березень 2016 року повинна бути визнана такою, що прийнята у день її фактичного отримання - 19.04.2016 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 р. № 765 (далі по тексту - Порядок № 765), який був чинним на час виникнення спірних відносин, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Порядку № 765 зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації (п.4 розділу ІІІ Порядку № 765).

Отже, колегія суддів вважає, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток його особових рахунків правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету.

Колегія суддів зауважує, що такого висновку дійшов і суд першої інстанції, зазначивши в мотивувальній частині постанови про те, що для повного відновлення прав позивача слід зобов'язати Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області прийняти та визнати як податкову звітність податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 року від 19.04.2016 року та внести і відобразити показники податкової звітності ТОВ "Альдар" () в електронній базі даних "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДФС України", в інформаційній базі даних "Податковий блок", "Системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДФС України" та інших електронних інформаційних базах даних ДФС сум податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ "Альдар" () в податковій декларації з ПДВ за березень 2016 року від 19.04.2016 року.

Однак, судом першої інстанції не відображено в резолютивній частині оскаржуваної постанови висновок про визнання податкової декларації ТОВ «Альдар» з ПДВ за березень 2016 року такою, що прийнята датою її фактичного отримання - 19.04.2016 року, та про зобов'язання Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відобразити показники податкової декларації ТОВ «Альдар» з ПДВ за березень 2016 року в інформаційних базах даних ДФС.

У відповідності до ст.201 ПК України правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, вирішення не всіх позовних вимог або питань є підставами для зміни постанови суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що до змісту резолютивної частини постанови Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 року по справі № 820/3428/16 підлягає включенню висновок про визнання податкової декларації ТОВ «Альдар» з ПДВ за березень 2016 року такою, що прийнята датою її фактичного отримання - 19.04.2016 року, та про зобов'язання Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відобразити показники податкової декларації ТОВ «Альдар» з ПДВ за березень 2016 року в інформаційних базах даних ДФС.

З приводу позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 13.06.2016 року № та визнання протиправними дій відповідача по його винесенню, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем 13.06.2016 року було винесено податкове повідомлення-рішення № , в якому з посиланням на пп.54.3.3. п.54.3 ст.54, абз.1 п.120.1 ст.120 ПК України застосовано до ТОВ «Альдар» штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170,00 грн. за порушення пп.49.18.1 п.48.18 ст.48 ПК України (а.с.40).

Колегія суддів зауважує, що оскільки у статті 48 ПК України підпункт 48.18.1 пункту 48.18 відсутній, у податковому повідомленні-рішення очевидно йдеться про порушення позивачем вимог пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України.

У відповідності до пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Як встановлено абзацом 1 пункту 120.1 статті 120 ПК України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем податкова декларація з ПДВ за березень 2016 року була подана як в електронній формі, так і засобами поштового зв'язку вчасно - 19.04.2016 року.

Отже, підстави для застосування до ТОВ «Альдар» штрафних (фінансових) санкцій за невчасне подання податкової декларації за березень 2016 року - відсутні, а тому податкове повідомлення-рішення Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 13.06.2016 року № підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів зауважує, що належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є саме скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а не визнання протиправними дій податкового органу, як цього вимагав позивач.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ТОВ «Альдар» про визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 13.06.2016 року № підлягає виключенню з резолютивної частини постанови суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 року по справі № 820/3428/16 підлягає зміні шляхом виключення з резолютивної частини постанови висновку суду першої інстанції про визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 13.06.2016 року № та шляхом доповнення резолютивної частини постанови абзацами 4 та 5 в наступній редакції :

«Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Альдар» з податку на додану вартість за березень 2016 року такою, що прийнята датою її фактичного отримання, 19.04.2016 року.

Зобов'язати Центральну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відобразити показники податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Альдар» з податку на додану вартість за березень 2016 року в інформаційних базах ДФС".

Колегія суддів зазначає, що відповідачем при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір.

При відкритті провадження у справі за клопотанням відповідача сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті (в редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VІІІ) розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено на рівні 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання юридичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016 року по справі № 820/3428/16, становить 1515 грн. 80 коп.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у зазначеному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 196, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016р. по справі № 820/3428/16 змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови висновок суду першої інстанції про визнання протиправними дій Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 13.06.2016 року № .

Доповнити резолютивну частину постанови абзацами 4, 5, 6 та 7 в наступній редакції :

«Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Альдар» з податку на додану вартість за березень 2016 року такою, що прийнята датою її фактичного отримання, 19.04.2016 року.

Зобов'язати Центральну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області відобразити показники податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Альдар» з податку на додану вартість за березень 2016 року в інформаційних базах ДФС», у зв'язку з чим вважати абзаци 4, 5, 6 резолютивної частини постанови абзацами 7, 8, 9 відповідно.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2016р. по справі № 820/3428/16 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61166, м.Харків, пр-т Науки, буд.9, ) на користь Державного бюджету України (отримувач -УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк : ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 15.11.2016 р.