Справа № 803/384/15-а
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 року Справа № 803/384/15-a

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Гринчук Я.О.,

за участю представників позивача Мартинюка В.О.,

представника відповідача Мельничука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» до Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» (далі - ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська») звернулося з позовом до Нововолинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Нововолинська ОДПІ ГУ ДФС) про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 листопада 2014 року №/780 та від 13 січня 2015 року №.

Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні 11.11.2016 року, на підставі ст.52 КАС України задоволено усне клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача - Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС на належного - Володимир-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Володимир-Волинська ОДПІ ГУ ДФС) в зв'язку з проведеною реорганізацією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення на підставі акту перевірки від 28 жовтня 2014 року №927/22/35671961, яким встановлено порушення, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, а саме, підприємством при нарахуванні заробітної плати не перераховувався податок з доходів фізичних осіб у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду, за що передбачена відповідальність, встановлена п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України

Позивач не погоджується з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх необґрунтованими і такими, що суперечать чинному законодавству України, оскільки факту не нарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу в даному випадку не виявлено, прибутковий податок сплачено в повному об'ємі при виплаті заробітної плати, а відтак, відсутній склад порушення за яке передбачені санкції, встановлені п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 11.11.2016 року повністю підтримав позовні вимоги та додатково зазначив, що підприємством фактично не оспорюється несвоєчасність сплати податку, яка відбулась внаслідок несвоєчасного надходження коштів на виплату заробітної плати з Державного бюджету України, однак за вказаний вид порушення штрафні санкції передбачені статтею 126 Податкового кодексу України. Крім того, представником зазначено, що винесене за результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 11 листопада 2014 року №/780 до ГУ ДФС у Волинській області податкове повідомлення-рішення від 13 січня 2015 року № за вчинення ніби-то виявленого актом перевірки порушення вже втретє є неправомірним, оскільки факт вчинення порушення втретє не відповідає дійсності.

Відповідач в поданих письмових запереченнях від 16 квітня 2015 року №177/10-04 та від 28.10.2016 року і в судовому засіданні 11.11.2016 року пред'явленні позовні вимоги заперечив, посилаючись на правомірність висновків податкового органу, зроблених при проведенні перевірки та вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення сформовані у відповідності до норм діючого законодавства і підстав для визнання їх протиправними та скасування немає, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що Нововолинською ОДПІ ГУ ДФС проведено позапланову виїзну документальну перевірку ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт від 28 жовтня 2014 року №927/22/35671961.

Перевіркою встановлено порушення, підпункту 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, а саме: підприємством при нарахуванні заробітної плати не перераховувався податок з доходів фізичних осіб у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду. Відповідальність за дане порушення передбачена пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 та пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України, ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», після закінчення встановленого терміну перерахування податку з доходів фізичних осіб (податок сплачується до бюджету під час виплати оподаткованого доходу або, якщо оподаткований дохід не виплачується, то податок сплачується у строки, встановлені Кодексом для місячного податкового періоду), нараховано пеню, з розрахунку 120% річних облікової ставки Національного банку України, чинної на день виникнення такого боргу або на день (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожен календарний день прострочення у його сплаті.

За наслідками перевірки Нововолинською ОДПІ ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 11 листопада 2014 року №/780, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 690 252 грн. 54 коп.

Не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням від 11 листопада 2014 року №/780, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, проте рішенням ГУ ДФС у Волинській області від 24 грудня 2014 року №1569/10/03-20-10-03-06 податкове повідомлення-рішення Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС від 11 листопада 2014 року №/780 про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 690 252 грн. 54 коп. залишено без змін, збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 309 020 грн. 15 коп.

На суму збільшення грошового зобов'язання Нововолинською ОДПІ ГУ ДФС винесено податкове повідомлення-рішення від 13 січня 2015 року №.

Рішенням ДФС України від 20 січня 2015 року №890/6/99-99-10-01-03-15 податкове повідомлення-рішення Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС від 11 листопада 2014 року №/780 та рішення ГУ ДФС у Волинській області від 24 грудня 2014 року №1569/10/03-20-10-03-06 про результати розгляду первинної скарги залишено без змін, а повторну скаргу ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» - без задоволення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24.04.2015 року у даній справі, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2016 року, адміністративний позов ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 13 січня 2015 року за №, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, однак ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.09.2016 року касаційну скаргу позивача задоволено частково, скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції та вказано, що в касаційній скарзі позивач категорично не погоджується з застосуванням штрафних санкцій на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, вважаючи що відповідальність за виявлене порушення передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, разом з тим, як вбачається з судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи даний спір, вказану обставину взагалі не досліджували, оскільки не наведено будь-яких мотивів щодо можливості застосування до даних спірних правовідносин пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, відповідно не надали належної оцінки твердженням та доводам позивача, а також законності застосованих податковим органом штрафних санкцій до позивача на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України.

Таким чином, ВАСУ зроблено висновок, що поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій залишилось встановлення складу порушення, з'ясування чи позивачем порушено порядок з нарахування та сплати, утриманого податку з доходів фізичних осіб, в частині своєчасності сплати податку чи відбулось його несвоєчасне перерахування. Судом касаційної інстанції дано вказівку під час нового розгляду справи суду взяти до уваги викладене в ухвалі від 27.09.2016 року, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, для чого в разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися; дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам, і в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та постановити законне рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частинами 2, 5 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Спірні правовідносини регулюються приписами Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення даних відносин), зокрема:

п.54.2 ст.54 - грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

п.57.1 ст.57 - платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 - якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

абз. «а» п.171.2 ст.171 особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є, зокрема, податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

абз. «а» п.176.2 ст.174 - особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Під час судового розгляду справи з'ясовано, що в період з січня 2013 року по грудень 2013 року позивачем несвоєчасно перераховано до бюджету нарахований податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 1 380 505грн.07коп., в тому числі за січень 2013 року в сумі 144 424 грн. 47 коп., за лютий 2013 року в сумі 162 280 грн. 53 коп., за березень 2013 року в сумі 172 343 грн. 33 коп., за квітень 2013 року в сумі 212 054 грн. 90 коп., за травень 2013 року в сумі 141 132 грн. 13 коп., за червень 2013 року в сумі 155 236 грн. 89 коп., за липень 2013 року в сумі 2 620 грн. 30 коп., за серпень 2013 року в сумі 2 788 грн. 04 коп., за вересень 2013 року в сумі 186 629 грн. 25 коп., за жовтень 2013 року в сумі 200 688 грн. 65 коп., за листопад 2013 року в сумі 122 грн. 99 коп. та за грудень 2013 року в сумі 183 грн. 59 коп.

Наведені обставини сторонами не спростовані та знаходять своє підтвердження матеріалами справи, у тому числі складеним актом перевірки.

Разом з тим, на думку суду, при застосуванні штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДФО в розмірі 1 380 505грн.07коп. на підставі ст.127 ПК України, відповідачем не дотримані норми податкового законодавства України.

Так, згідно п.126.1 ст.126 ПК України, у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

В той же час, п.127.1 ст.127 ПК України передбачено, що ненарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положення ст.126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК України такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст.126 ПК України.

Положення ст.127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст.126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Отже, якщо до моменту виплати доходу на користь громадян податковий агент хоч і з порушенням, передбаченим статтею 168 ПК України, строку сплачує суму податку, застосуванню підлягає стаття 126 ПК України, проте, якщо виплата доходу передувала сплаті податку, податковий агент має нести відповідальність на підставі статті 127 ПК України, а розмір штрафних санкцій в такому випадку визначається (обчислюється) з кількості вчинених порушень протягом певного періоду часу.

В даному випадку позивач своєчасно нарахував ПДФО, тобто узгодив податкові зобов'язання по цьому податку, однак не здійснив його перерахування до бюджету у визначені законом строки.

При цьому, факт вчинення порушення вимог пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України позивачем не заперечується.

Як наслідок, в діях позивача відсутній склад правопорушення, за яке передбачено санкції по зазначеному п.127.1 ст.127 ПК України, оскільки порушення правил нарахування, утримання та сплати (неперерахування) податків у джерела виплати має місце тоді, коли платником податків не нараховано і в подальшому не виплачено і не сплачено податки до бюджету.

Окрім того, у випадку несвоєчасної сплати до бюджету нарахованих та утриманих сум ПДФО застосовуються штрафні санкції на підставі приписів п.126.1 ст.126 ПК України, оскільки відповідальність за п.127.1 ст.127 ПК України настає при несплаті податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність застосування відповідачем до ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» штрафних (фінансових) санкцій на підставі ст.127 ПК України.

Оскільки вказані санкції застосовані безпідставно, тому спірні податкові повідомлення-рішення від 11 листопада 2015 року №/780 та від 13 січня 2015 року за № є протиправними та підлягають скасуванню з вищенаведених мотивів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що не може підміняти собою державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Скасування спірних податкових повідомлень-рішень не позбавляє можливості контролюючого органу прийняти нове рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій у зв'язку із несвоєчасною сплатою позивачем до бюджету ПДФО, обравши правильну підставу застосування таких санкцій.

При вирішенні наведеного спору суд, відповідно до ст.244-2 КАС України, враховує правову позицію Верховного Суду України по наведеній категорії справ, яка викладена в постанові від 10.11.2015р. у справі № 21-2919а15/813/6793/13-а.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з наданих суду статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Нововолинської ОДПІ ГУ ДФС від 11 листопада 2015 року №/780 та від 13 січня 2015 року за №.

При цьому, в порядку ч.1 ст.94 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 73грн.08коп. сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 листопада 2015 року №/780 та від 13 січня 2015 року за №.

Стягнути на користь державного підприємства «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» за рахунок бюджетних асигнувань Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 16 листопада 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Дмитрук