Справа № 826/24345/15
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2016 р. м. Київ К/800/11756/16

К/800/11545/16

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді - Олексієнка М.М. (доповідач),

суддів: Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

за участю секретаря судового засідання Пасічніченко А.А., представників - Служби безпеки України Любчик Ю.О., Генеральної прокуратури України Ступака Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України (далі - СБУ), прокуратури м. Києва, Голови Шевченківського районного суду м. Києва, заступника начальника відділу прокуратури м. Києва, заступника начальника Головного слідчого управління Служби безпеки України про визнання бездіяльності протиправною, яка полягає у невнесенні судового рішення в Єдиний реєстр досудових розслідувань, зобов'язання до внесення зазначеного рішення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стягнення моральної шкоди за касаційними скаргами позивача, представника СБУ на судові рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати незаконною бездіяльність відповідачів, яка полягає у невиконанні ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року про зобов'язання слідчого СБУ внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

зобов'язати Голову Шевченківського районного суду м. Києва відповідно до статті 535 Кримінального процесуального кодексу України вчинити дії направленні на виконання рішення суду, а саме скласти розпорядження про виконання рішення та разом з копією спрямувати до СБУ, а Генеральну прокуратуру України, прокуратуру м. Києва забезпечити виконання рішення суду СБУ;

відшкодувати відповідачами солідарно моральну шкоду, розмір якої становить 1 200 000 грн.

Посилався на те, що відповідачем, в особі СБУ, протиправно не виконується судове рішення щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Іншими відповідачами не вживаються заходи, які б спонукали до виконання рішення суду, що в результаті призвело до моральних страждань.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року, залишеною без змін Київським апеляційним адміністративним судом від 4 квітня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність СБУ щодо несвоєчасного виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року про внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, начальника Головного слідчого управління СБУ щодо ухилення від виконання рішення суду. У решті в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з доведеності протиправної бездіяльності СБУ, яка виразилася у несвоєчасному виконанні ухвали суду про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення. В той же час, чинним законодавством не передбачено обов'язок голови суду вчиняти дії заради виконання судового рішення.

З таким рішення СБУ та ОСОБА_3 не погодилися, подали касаційні скарги у яких, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, просять, зокрема, представник СБУ відмовити в задоволенні позову, ОСОБА_3 задовольнити позов в повному обсязі.

Вислухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з наступних підстав.

Визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ та поняття справи адміністративної юрисдикції наведені у пункті 1 частини першої статті 3, статтях 4, 17 КАС України. Відповідно до положень цих норм, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 про офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони право і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

За правилами вказаних норм, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Аналізуючи положення вище згаданих норм, та враховуючи вимоги, наведені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, Верховний Суд України неодноразово, в тому числі в постановах від 24 квітня 2012 року (справа № 21-989во10) від 16 вересня 2015 року (справа № 21- 1666а15), вказував на те, що спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих) при досудовому розслідуванні не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, при визначенні юрисдикцій у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень має значення, в тому числі, і предмет спору. У разі, коли він виник чи пов'язаний з кримінальним провадженням, то на такі правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

При розгляді справи, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що предметом спору є визнання протиправності діянь відповідачів, які полягають у невиконанні ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 4 вересня 2015 року про зобов'язання слідчого СБУ внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Решта вимог випливають з попередньої.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди першої та апеляційної інстанцій помилково розглянули справу в порядку адміністративного судочинства, тому ухвалені судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України.

Керуючись статтями 157, 220, 221, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3, представника Служби безпеки України задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року, а провадження у справі закрити у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснити ОСОБА_3 право на звернення до суду в порядку кримінального судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман