Справа № 212/3917/16-а
Суддя: Дехта Р. В.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/3917/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря Більченко Ю.О., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 північного обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

Встановив:

08 липня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_3 північного обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області для захисту прав на пенсійне забезпечення.

20 вересня 2016 року позивач зменшила розмір позовних вимог та зазначила, що у вересні місяці 2013 року позивач подала заяву про відставку з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 25 грудня 2014 року позивача звільнено з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у зв'язку з поданням зави про відставку відповідно до пунктів 2,3,6,9 частини 5 статті 126 Конституції України.

Згідно зі вищезазначеною постановою Верховної Ради України, наказом виконуючого обов'язки голови апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року №224-К позивача відраховано зі штату суду 30 грудня 2014 року.

Відділом кадрів апеляційного суду Дніпропетровської області був наданий пакет відповідних документів для звернення до управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання апеляційного суду Дніпропетровської області №08вк-03-1113/14 та копії трудової книжки стаж роботи, якій дає право на відставку от отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 28 років 09 місяців 05 днів (з них стаж роботи безпосередньо суддею - 28 років 09 місяців 05 днів) і довідок про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка не підлягає обмеженню.

31 грудня 2014 року позивач звернулась до управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та надала усі необхідні для цього документи.

На підставі вищевказаної заяви та пакету наданих документів позивачу було нараховане щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 12789 гривень 00 копійок, починаючі виплату з 31 грудня 2014 року, яку позивач і отримую на теперішній час. Дане щомісячне довічне грошове утримання на теперішній час складає в грошовому еквіваленті 12789 гривень 00 копійок, що від заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, яка з вищевказаними обмеженнями максимального місячного розміру суддівської заробітної плати складає 18270 гривень 00 копійок, становить 70% (18270 гривень 00 копійок : 100% =182 гривня 70 копійок; 12789 гривень 00 копійок : 182 гривні 70 копійок = 70%).

Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року за справою №1-8/2016 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус судців" від 7 липня 2010 року №2453-УІ у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус судців" від 7 липня 2010 року №2453 у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року;

- пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213 в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус судців".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-УІ у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УШ, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911 -VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УШ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус судців" від 7 липня 2010 року №2453-УІ у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-УІ до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УШ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-УШ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-УІ у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УШ, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-УІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку".

У зв'язку з вищевказаним рішенням Конституційного Суду України 29 червня 2016 року позивач звернулась до відповідача - ОСОБА_3 північного об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області - зі заявою про перерахунок призначеного мені щомісячного довічного грошового утримання, яка на теперішній час складає в грошовому еквіваленті 12789 гривень 00 копійок або 70% від заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання.

Тобто у відповідності до вищезгаданого рішення Конституційного Суду України позивач вважає, що має отримувати щомісячне довічне грошове утримання у відсотковому співвідношенні у розмірі 90% (повний стаж роботи на посаді судді 28 років, 20 років = 80%, 8 років х 2% = 16%; 80% + 16% = 96%, але Законом передбачений розмір щомісячного довічного грошового утримання не більше 90%), а у грошовому еквіваленті сума належного позивачеві щомісячного довічного грошового утримання має складати 21704 гривні 40 копійок (24116 гривень 40 копійок х 90% : 100% = 21704 гривні 40 копійок), оскільки на час подання заяви про відставку з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області діяла саме редакція вищевказаного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року.

Але позивачу у перерахунку належного позивачу за Законом щомісячного довічного грошового утримання було відмовлено, про що свідчить відповідь заступника начальника ОСОБА_3 північного об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області за вих. №84/П від 30 червня 2016 року.

При цьому відповідач послався на вимоги ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що незаконно, оскільки в редакції Закону України№ 5 80-VIII від 02 липня 2015, тобто на час мого звернення до відповідача про перерахунок мого грошового утримання вказана стаття носить назву «Державний захист судців та членів їхніх сімей» та ніякого відношення до щомісячного довічного грошового утримання немає, оскільки дані правовідносини на час мого звернення регулює ст. 141 вищевказаного Закону України.

В адміністративному позові позивач просить суд:

-визнати відмову ОСОБА_3 північного об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області у перерахуванні мені щомісячного довічного грошового утримання - протиправною та скасувати її.

-зобов'язати Криворізьке північне обєднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати мені, судді в відставці ОСОБА_2, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90%, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно з положенням ч. З ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і відповідно до довідок апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці без обмеження її розміру, починаючі з 31 грудня 2014 року по 01 червня 2016 року.

В судове засідання позивач не зявився, своєю заявою просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, послався на обставини, що зазначенні у запереченнях проти позову, що додані до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Предметом спору у даній справі є діє відповідача, щодо нарахування довічного грошового утримання у певному розмірі.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач фактично просить зобовязати відповідача нарахувати довічне грошове утримання у певному розмірі, відповідно до закону.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість позовної заяви, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних правовідносин на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2, позивач 29.06.2016 року звернулась до ОСОБА_3 північного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року.

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до листа заступника начальника управління ОСОБА_3 північного управління Пенсійного фонду України від 30 червня 2016 року за №84/П, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії за заявою від 29 червня 2016 року.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_2 має стаж роботи на посаді судді 28 років, 09 місяців, 05 днів та має стаж роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років 43 роки, 02 місяця, 09 днів, що становить розмір надбавки за вислугу років судді на день відрахування зі штату суду 80 відсотків та з 30.12.2014 року отримує довічне грошове утримання як суддя у відставці.

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до довідки від 30.06.2016 року за №197486, що видана ОСОБА_3 північним обєднаним управлінням пенсійного фонду України Дніпропетровської області, ОСОБА_2 отримує щомісячне грошове утримання суддів в розмірі 12789 гривень 00 копійок.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячно довічного грошового утримання судді у відставці від 30 грудня 2014 року за №7-420-С, що видана Апеляційним судом Дніпропетровської області, заробітна плата ОСОБА_2, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного утримання суддям у відставці становить 24116 гривень 40 копійок.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) від 08 червня 2016 року №4-рп/2016, справа №1-8/2016,

визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

2. Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього

4. Керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку";

- не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

5. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

6. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

На підставі наведеного, суд позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про перерахунок, судді в відставці ОСОБА_2, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно з положенням ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і відповідно до довідок апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці без обмеження її розміру, починаючі з 31 грудня 2014 року по 01 червня 2016 року підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на законні та враховуючи рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) від 08 червня 2016 року №4-рп/2016, справа №1-8/2016, відповідно до якого:

керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку" та рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Керуючись ст.ст. 86, 159-162, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати відмову ОСОБА_3 північного об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області, у перерахуванні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячного довічного грошового утримання, що викладена у листі №84/П від 30 червня 2016 року, протиправною.

Зобов'язати Криворізьке північне обєднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати, судді в відставці ОСОБА_2, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90%, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно з положенням ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і відповідно до довідок апеляційного суду Дніпропетровської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці без обмеження її розміру, починаючі з 31 грудня 2014 року по 01 червня 2016 року.

За рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, відповідно до яких фінансується Криворізьке Північне об'єднання управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області стягнути на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина рішення суду проголошена без присутності сторін по справі.

Повний текст постанови у повному обсязі складено 12 листопада 2016 року.

Суддя: Р. В. Дехта