Справа № 2а-45/09/1424
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2011-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2011 р.Справа № 2а-45/09/1424

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Савін О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Косцової І.П.

суддів : Стас Л.В., Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області на постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 лютого 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області про стягнення недоплаченої державної соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2008 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 2006 по 2007 року.

В обґрунтування позову зазначив, що він є пенсіонером та має статус дитини війни. Відповідно до діючого законодавства дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, однак відповідачем не здійснено перерахунку пенсії за вказані роки.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 лютого 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано провести нарахування та виплату вказаної щомісячної доплати за статусом «Діти війни» за період з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, начальник Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, що підтверджується посвідченням.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріпленні в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з ст.6 вказаного Закону, в редакції від 19.12.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлено, що з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинити на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19 січня 2006 року, пункт 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»було виключено. Статтю 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»викладено у наступній редакції: «Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету». При цьому, порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у 2006 році Кабінетом Міністрів України розроблено не було.

Таким чином, у 2006 році позивач не мав правових підстав для нарахування підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитина війни, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року ст. 111 вказаного Закону визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Частиною 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином висновки суду першої інстанції щодо перерахунку та стягнення щомісячної доплати за статусом «діти війни»за 2007 рік відповідають нормам матеріального права, оскільки правові положення, які передбачають виплату підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком є чинними з 09.07.2007 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року позивач мав право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком.

Колегією суддів встановлено, що позивачем пропущено строк, передбачений ст. 99 КАС України для звернення до суду. Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції, дійсній на час подачі адміністративного позову до суду першої інстанції), пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки, як свідчать матеріали справи, відповідач наполягав на застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, то при визначені дати початку проведення перерахунку пенсії позивачу застосовується річний строк для звернення до суду з моменту подачі позовної заяви, тобто захист порушених прав позивача починається з 20.10.2007 року.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни»доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Колегія суддів зазначає, що положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", згідно якого мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки чинним законодавством іншого визначення розміру мінімальної пенсії за віком не передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ч.1 ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст. 205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 4 лютого 2009 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування недоплаченої допомоги дітям війни - задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнську Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 20.10.2007 року по 31.12.2007 року (з урахуванням фактично виплачених сум).

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: