Справа № 2-а-7376/10
Суддя: Лешко С. М.
Дата ухвалення: 2010-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-7376/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" березня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого -судді Лешко С.М. розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених коштів,

встановив:

Позивач звернувсь до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти в сумі 43920 гривень, передбачені ст. 37,39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2007 року по 01.07.2010 року, мотивуючи це тим, що він має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, проживає та працює в зоні гарантованого добровільного відселення.

В заяві до суду позивач просив справу розглядати в його відсутність, а позовні вимоги задовольнити (а.с.8).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав до суду лист, в якому просив розглядати справу в його відсутність, позов не визнає. (а.с.9)

Дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах строку звернення з позовом до адміністративного суду та з урахуванням наданих позивачкою письмових доказів, на підставі чого судом проведено свій розрахунок.

Судом встановлено, що позивач працює та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 - зоні гарантованого добровільного відселення. Відповідно до посвідчення серії Б № 551447, виданого 26.02.2010 він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Таким чином він має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.ст. 37,39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто, у спірний період часу, ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на території гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати щомісяця, а до ст.39 даного закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат, щомісяця.

Відповідно до постанови КМУ № 936 від 20.05.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата компенсацій та допомоги передбаченої ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус...» працюючим і не працюючим громадянам, а також пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації, тобто правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови.

Відповідно до ст. 99 КАС України встановлюється річний строк для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Виплати, про стягнення яких просить позивач, виплачуються щомісячно і про порушення своїх прав позивач був обізнаний безпосередньо після отримання компенсаційних виплат за кожен конкретний часовий період - відповідний місяць відповідного року.

Позивач звернулась до суду в січні місяці 2010 року, і таким чином, заборгованість за ст.39 ЗУ «Про статус...» підлягає стягненню за період з 01.01.2009 року по 01.01.2010 року, з урахуванням наявних в справі доказівдовідки про фактично отримані позивачем кошти.

Позовні вимоги в частині стягнення компенсаційних коштів, передбачених за ст.39 ЗУ "Про статус..." підлягають задоволенню за період з 01.01.2007 року по 01.01.2010 року, пропорційно відпрацьованому часу та до ч.2 ст.233, ст.238 "Кодексу законів про працю України", незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" є складовою структури заробітної плати.

При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах:

-з 1.12.2006 р. - 400 грн.;- з 1.04.2007 р. - 420 грн.;- з 1.07.2007 р. - 440 грн.; - з 1.10.2007 р. - 460 грн.; - з 1.01.2008 р. - 515 грн.; - з 1.04.2008 р. - 525грн.; - з 1.10.2008 р.

- 545 грн.; - з 1.12.2008 р. - 605 грн.; - з 1.04.2009 р. - 625 грн.; - з 1.07.2009 р.-бЗО грн.; - з

1.10.2009р.- 650 грн.; - з 1.07.2009 р.-бЗО грн.; з 1.11.2009 року - 744 грн.

Отже, з урахуванням викладеного вище, та відповідно до проведеного позивачем розрахунку, за весь спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем складає - за ст.37 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі 25,20 грн.) - 3062 гривні за період з

01.01.2009року по 01.01.2010 року, та за ст.39 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі 355,05 грн.) - 40880,95 гривень за період з 01.01.2007 року по 01.01.2010 року, а всього - 43942 (сорок три тисячі дев»ятсот сорок дві) гривні 95 коп.

Відповідно до Законів України Про Державний бюджет України на 2004 рік" та "Про Державний бюджет України на 2005 рік та Порядку використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Наказом №147 від 02.04.2004 року Міністерства праці та соціальної політики України - головним розпорядником бюджетних коштів, призначених для видатків на соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство Праці та соціальної політики України, а на місцях відповідні Управління праці та соціального захисту населення та Управління Пенсійного фонду України, а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.99, 159-163 КАС України, ст.19 Конституції України, ст.ст.37, 39, 70 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Постановою Кабінету Міністрів України №987 від 20.06.2000 року Про затвердження порядку використання коштів фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, суддя, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради

-неправомірними.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_1 недоплачені кошти, передбачені ст.37 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 3062 гривні за період з 01.01.2009 року по 01.01.2010 року, та кошти передбачені ст.39 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 40880,95 гривень за період з 01.01.2007 року по 01.01.2010 року, а всього - 43942 (сорок три тисячі дев»ятсот сорок дві) гривні 95 коп

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її постановлення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя