Справа № 813/3022/16
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

08 листопада 2016 року № 813/3022/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.,

від позивача Гостєва Д.І.,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянув у попередньому судовому засіданні питання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних правовідносинах Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного до ОСОБА_4 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся Перший заступник військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних правовідносинах Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного до ОСОБА_4, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі у розмірі 37721,58 грн.

В попередньому судовому засіданні судом поставлене на обговорення питання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, у зв'язку з тим, що вказану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача проти позову заперечив повністю, вважає, що вказану справу належить розглядати саме в порядку адміністративного судочинства, зокрема, покликався на те, що позивачем у справі виступає суб'єкт владних повноважень.

Представник відповідача не заперечував проти залишення позовної заяви без розгляду, однак у вирішенні вказаного питання покликався на розсуд суду.

Суд з'ясував обставини, які мають значення для вирішення клопотання про закриття провадження, та вирішуючи його керується наступним.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі статтею 2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ та поняття справи адміністративної юрисдикції визначено п. 1 ч. 1 ст. 3 ст. 17 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Пунктом 5 ч. 2 цієї ж статті встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Отже, необхідними ознаками для розгляду справи за правилами адміністративного судочинства є безпосереднє зазначення в законі про можливість звернення суб'єкта владних повноважень до адміністративного суду та наявність публічно-правового спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Пункт 5 ч. 4 зазначеної статті кореспондує приписам ч. 3 ст. 6 цього ж Кодексу, згідно якої суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до не суб'єкта владних повноважень може звернутися лише у вказаних вище випадках або ж у випадках, прямо передбачених законом. При цьому, звернення до суду суб'єкта владних повноважень є способом реалізації його компетенції, а тому відбувається з урахуванням частини 2 статті 19 Конституції України, тобто лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховним Судом України у постанові від 22.09.2015 року у справі №21-1884а15 викладено позицію, згідно з якою положення п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України, виходячи із завдань адміністративного судочинства, не повинні розумітися судами як положення, що дають право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов. Водночас, слід вказати, що Порядок відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №964 від 12.07.2006 року, не містить норм, які б надавали Міністерству оборони України право звертатись із позовом про стягнення невідшкодованих громадянами витрат до адміністративного суду. А будь-якого іншого закону, у якому зазначено про можливість звернення суб'єкта владних повноважень з таким позовом до фізичної особи - позивачем не зазначено і судом не встановлено.

Разом з тим, при визначенні компетенції адміністративний суд виходить не лише із суб'єктного складу, а і з суті самого спору. Абзацами 2, 3 пункту 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 20.05.2013 року №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" передбачено обов'язок суду звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій, яку слід розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до витягу із Наказу № 40-КС від 22.08.2014 року відповідача зараховано на перший курс навчання до Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного /а.с.12/.

Крім цього, наказом № 207 від 28.08.2014 року відповідача зараховано до списків особового складу Академії та на всі види забезпечення, а на котлове з вечері 28.08.2014 року, призначено на посаду курсанта факультету ракетних військ і артилерії /а.с.13/.

Крім цього, до матеріалів справи долучено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, що укладений між позивачем та відповідачем /а.с.14/.

Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 64-КС від 04.09.2015 року, відповідно до п. 35 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та у зв'язку з небажанням продовжувати навчання (згідно долученого до матеріалів позовної заяви рапорту відповідача про відрахування за власним бажанням) - розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України з ОСОБА_4 та відраховано з числа курсантів /а.с.16/.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі довідки-розрахунку № 746 від 04.09.2015 року, відповідачу нараховано до сплати витрати, пов'язані з його утриманням в академії, за період з 28.08.2014 року по 04.09.2015 року у сумі 37721,58 грн. /а.с.18, 19/, які відповідач добровільно не відшкодував. Викладені обставини і стали підставою для звернення до суду в порядку адміністративного судочинства з даним адміністративним позовом про стягнення вищевказаної суми.

Таким чином, спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань та направлені на захист майнових прав позивача. У даному випадку, останній не є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції у відносинах з відповідачем. В той же час, пред'явлений позов стосується стягнення з громадянина коштів в якості відшкодування витрат, понесених державою на його утримання у вищому навчальному закладі. За своїм змістом понесені позивачем витрати є шкодою, завданою відповідачем державі.

В контексті наведеного, суд зауважує, що не є публічно-правовим спір за участю суб'єкта владних повноважень, з одного боку, та суб'єкта приватного права, фізичної особи, з іншого, коли управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її (фізичної особи) цивільних прав. У такому разі це є спір про право цивільне, хоча однією із сторін у ньому виступає особа публічного права. У спірних правовідносинах в цьому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

Отже, звернення до адміністративного суду із пред'явленим позовом до фізичної особи не передбачено ані положеннями процесуального закону, ані положеннями Конституції та законів України, як того вимагають п. 9 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 6 та п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України. Більше того, вирішення заявленого спору не відповідає завданню адміністративного судочинства, визначеному у статті 2 вищенаведеного Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 2 ст. 157 КАС України).

Таким чином, контракт, у зв'язку з невиконанням умов якого заявлено вимогу про стягнення коштів, є цивільно-правовим договором, а тому, таку вимогу належить розглядати в порядку цивільного судочинства за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.02.2016 року (справа №К/800/51802/15).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Враховуючи заявлені в позовній заяві вимоги та характер спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі за позовом Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних правовідносинах Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного до ОСОБА_4 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, його вирішення віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства, відповідно до підсудності, визначеної ст. 109 Цивільного процесуального кодексу України.

Слід роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 3 ст. 157 КАС України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З врахуванням викладеного, позивачу слід повернути сплачений судовий збір в сумі 1218,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 4279 від 24.12.2015 року та в сумі 160,00 грн. відповідно до квитанції № 21 від 09.09.2016 року.

Керуючись ст.ст. 2, 121, 157, 158-160, 165, 167 КАС України, суд -

у х в а л и в :

1. Провадження у адміністративній справі за позовом Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі органу, уповноваженого на здійснення функцій у спірних правовідносинах Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного до ОСОБА_4 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі - закрити.

2. Повернути на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного () судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Копію ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд, згідно зі ст. 186 КАС України. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано, згідно зі ст. 254 КАС України. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 14.11.2016 року.

Суддя Кравців О.Р.