Справа № 825/1715/16
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2016 року Чернігів Справа № 825/1715/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Мхитаряна В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Головного управління Національної поліції в Чернігівській області

2. Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області

3. Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3

про визнання протиправними та скасування рішень і наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу

за участю

представників сторін:

від відповідача Поліської К.С., довіреність від 23.09.2016 № 242/124/20/01/2016, -

В С Т А Н О В И В:

30.09.2016 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до 1. Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, 2. Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, 3. Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3 в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформлене протоколом ОП № 15.00025271.0052892 від 22.08.2016 та зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме: "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", прийняте відносно інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3, оформлене протоколом ОП № 15.00034084.0052892 від 05.09.2016 прийняте відносно інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 177 о/с від 09.09.2016 в частині звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за підпунктом 5 частини 1 статті 77 ЗУ "Про Національну поліцію" з 12.09.2016;

- поновити ОСОБА_1 з 13.09.2016 на посаді інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13.09.2016 по 09.11.2016 у сумі 6164,76 грн.;

- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що спірні рішення Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформлене протоколом ОП № 15.00025271.0052892 від 22.08.2016, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3, оформлене протоколом ОП № 15.00034084.0052892 від 05.09.2016 та наказ Головного Управління національної поліції в Чернігівській області від 09.09.2016 № 177 о/с в частині звільнення позивача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Вважає, що звільнення позивача за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" є незаконним, безпідставним та таким, що здійснено з порушенням вимог чинного законодавства України.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила у їх задоволенні відмовити, оскільки в оскаржуваних правовідносинах Атестаційна та Апеляційна атестаційна комісія управління діяла у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Представники Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3 у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.08.2009 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України та поліції, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1, наявної у матеріалах справи (а.с.15-16).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 06.11.2015 № 416 о/с, відповідно до пункту 9 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено 06.11.2015 у запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2) оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей Новгород-Сіверського районного відділу УМВС (а.с.22).

Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 07.11.2015 № 3 о/с, ОСОБА_1 був прийнятий на службу до Національної поліції України та призначений на посаду інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з присвоєнням йому спеціального звання лейтенанта поліції (а.с.23).

Наказом від 15.04.2016 № 455 "Про створення та оголошення персонального складу атестаційних комісій для проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернігівській області" оголошено персональний склад Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с. 26).

22.08.2016 рішенням Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформленим протоколом № 15.00025271.0052892, за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення, атестаційною комісією прийнято рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (а.с.18-19).

05.09.2016 рішенням Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3, оформлене протоколом ОП № 15.00034084.0052892, за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення, апеляційною атестаційною комісією відхилено скаргу поліцейського (а.с.20).

Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Альохіна Е.В. від 09.09.2016№ 177 о/с майора поліції ОСОБА_1, заступника начальника відділу поліції - начальника сектору кримінальної поліції Ніжинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, звільнено зі служби в поліції 12.09.2016 за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с.17).

Вважаючи оскаржувані рішення та наказ протиправними та такими, які підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, 02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII), який набрав чинності з 07.11.2015.

У відповідності до частини 1 статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону № 580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Статтею 47 Закону № 580-VIII встановлено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

У свою чергу, пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно з пунктом 10 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У свою чергу, судом встановлено, що на підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 07.11.2015, наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 07.11.2015 № 3 о/с позивачу, в порядку переатестування, присвоєно спеціальне звання лейтенанта поліції, інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с. 23).

Отже, позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII, шляхом видання наказу про призначення за його згодою.

При цьому, статтею 58 Закону № 580-VIII передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

У свою чергу, відомостей щодо застереження про тимчасовість призначення ОСОБА_1 на посаду Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області суду не надано.

За таких обстави, суд дійшов висновку, що, у відповідності до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII, видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

При цьому, вказаний пункт Закону № 580-VIII не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Натомість мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 Закону № 580-VIII.

Так, відповідно до частини 1 статті 57 Закону № 580-VIII атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 статті 57 Закону № 580-VIII встановлено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведені у частині 2 статті 57 Закону № 580-VIII підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Кожна з зазначених трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

У свою чергу, зі змісту наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 12.02.2016 № 170 "Про організацію проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернігівській області" вбачається, що цей наказ не містить посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачені частиною 2 статті 57 Закону № 580-VIII.

Також судом встановлено, що підставою проведення атестування ОСОБА_1 не було призначення його на вищу посаду чи переміщення на нижчу посаду, не було обставин, які б свідчили про невідповідність позивача займаній посаді, зокрема, в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Зважаючи на встановлене, суд не приймає посилання відповідача на те, що позивач самостійно виявив бажання для проходження переатестації з метою заміщення вищої посади, оскільки жодного обґрунтованого доказу на підтвердження зазначених обставин відповідачем суду не надано.

При цьому, іншого наказу Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області, який би передбачав, що позивач підлягає атестуванню із зазначенням підстав, передбачених частиною 2 статті 57 Закону № 580-VIII, для проведення атестування щодо позивача відповідачами не надано.

З пояснень відповідача встановлено, що атестування ОСОБА_1 було проведено у порядку атестації усіх поліцейських Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам відповідно до частини 1 статті 57 Закону № 580-VIII.

Однак, Закон № 580-VIII не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону № 580-VIII.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що атестацію позивача проведено безпідставно та протиправно.

У свою чергу, надаючи правову оцінку рішенню Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформлене протоколом ОП № 15.00025271.0052892 від 22.08.2016, суд зазначає наступне.

Порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України (далі органи поліції) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, визначений Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 № 1465 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890 (далі - Інструкція № 1465).

Так, пунктом 2 розділу І Інструкції № 1465 встановлено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

У свою чергу, розділом ІV Інструкції № 146 визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

За змістом пунктів 7-9 розділу ІV Інструкції № 1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

В атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пункту 10 розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Згідно з пунктом 11 розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Пунктом 12 Розділу ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (пункт 15 розділу ІV Інструкції № 1465).

При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що, виходячи зі змісту та мети атестування, Атестаційна комісія під час співбесіди повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського відповідно до обов'язків, що на нього покладені (покладаються), його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465.

Однак, розглянувши вищевказані матеріали, Атестаційна комісія № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області прийняла рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Натомість з атестаційного листа та інших матеріалів, які були предметом дослідження атестаційної комісії, вбачається, що безпосередній керівник позивача вважає його таким, що відповідає займаній посаді та атестаційний лист не містить негативної інформації стосовно позивача (а.с.18).

У свою чергу, як зазначалося вище, висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що зміст протоколу № 15.00025271.0052892 від 22.08.2016 не доводить, що атестаційною комісією рішення про службову невідповідність ОСОБА_1 приймалось на підставі повного та всебічного розгляду та дослідження всіх матеріалів, що були надані, і що за результатами розгляду цих матеріалів були встановлені обставини, що свідчать про невідповідність особи позивача критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465.

Так, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази, які б спростували наведені у атестаційному листі факти про його достатню кваліфікацію і професійні навики.

При цьому, суд не бере до уваги твердження Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у протоколі № 15.00025271.0052892 від 22.08.2016 про незадовільні результати тестування позивача, як на обставину, що свідчить про службову невідповідність останнього, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з атестаційного листа позивача, (розділ ІІІ) за результатами тестування: за тестування загальних навичок останній набрав 37 балів із 60; професійне тестування - 35 балів із 60. Всього за результатами тестування ОСОБА_1 набрав 72 балів (а.с.18), тобто позивач пройшов мінімальний бар'єр, передбачений пунктом 10 розділу IV Інструкції.

Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що вказана кількість балів свідчить про професійну невідповідність позивача, доказів наявності недоліків в роботі позивача.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що вказана кількість балів свідчить про професійну невідповідність позивача, як і доказів наявності недоліків в роботі позивача, низького рівня його управлінських здібностей.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідачем під час розгляду справи результатів тестування ОСОБА_1 суду не надано, як і доказів складання позивачем відповідних тестових завдань, доказів ознайомлення позивача із результатом складання тестів, відповідно до підпункту 4 пункту 14, пункту 17 Розділу V Інструкції № 1465.

Позивач за час проходження служби за добросовісне виконання службових обов'язків нагороджувався подякою Міністерства внутрішніх справ України (а.с.21).

У свою чергу, оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За таких обставин та з урахуванням того, що рішення Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформлене протоколом № 15.00025271.0052892 від 22.08.2016 щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, не ґрунтується на вимогах Закону № 580-VIII та Інструкції № 1465, прийняте Атестаційною комісією без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, суд дійшов висновку, про наявність підстав для визнання його протиправним та таким, що підлягає скасуванню і задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Крім того, щодо правомірності рішення Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3, оформлене протоколом ОП № 15.00034084.0052892 від 05.09.2016, то суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Порядок перегляду апеляційними атестаційними комісіями північного регіону висновків атестаційних комісій, які були створені в головних управліннях Національної поліції у м. Києві, Київській, Чернігівській, Житомирській, Вінницькій, Черкаській областях у зв'язку з надходженням скарг поліцейських визначено в розд. VI Інструкції № 1465.

Як вбачається за наявної копії протоколу від 02.09.2016 Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3, комісією під час розгляду скарги позивача було досліджено атестаційний лист та інші матеріали на поліцейського, а саме:

1. Декларація про доходи;

2. Послужний список (Форма 1);

3. Інформаційну довідку;

4. Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади»;

5. Інформацію з відкритих джерел.

Членами Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3 під час розгляду скарги позивача було досліджено атестаційний лист та інші матеріали на поліцейського, який подав скаргу, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в національній поліції та інші питання.

Згідно протоколу Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3 від 05.09.2016 за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення, одноголосно було прийнято рішення про відхилення скарги поліцейського, у зв'язку із недостатнім рівнем професійних знань, невисокими показниками службової діяльності та висновком керівника в атестаційному листі.

Проте, дані твердження суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, Інструкцією у п.10 Розділу ІV визначена мінімальна кількість балів, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Отже, чинним законодавством визначені критерії мінімального рівня професійних знань, загальних здібностей та навичок, з яким пов'язується можливість проходження служби в органах національної поліції.

Натомість, при прийнятті вищевказаного рішення, оформленого протоколом ОП № 15.00034084.0052892 від 05.09.2016 Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3 та відображеного в атестаційному листі, не були враховані вищевказані нормативні вимоги, а та обставина, що позивач набрав 37 балів із 60 максимально можливих за профтестом, та за тестом на загальні здібності та навички - 35 балів із 60 максимально можливих, всього 72 бали, тобто пройшов мінімальний бар'єр, передбачений пунктом 10 розділу IV Інструкції, залишилася поза увагою комісії.

З огляду на це, висновки, якими констатовано недостатній рівень професійних знань не могли братися Апеляційною атестаційною комісію Північного регіону №3 до уваги при розгляді скарги позивача.

Також наявні в матеріалах справи документи не містять жодних відомостей, які б свідчили про невисокі показники службової діяльності позивача, неналежне виконання позивачем своїх службових обов'язків в органах національної поліції (а до цього - в органах внутрішніх справ), вказували на його службову невідповідність та необхідність звільнення з органів національної поліції.

Також суд вважає за необхідне наголосити, що при розгляді Апеляційною атестаційною комісією Північного регіону №3 скарги позивача, також не була відображена неможливість її переміщення на нижчу посаду, через службову невідповідність, зважаючи на тривалий стаж роботи в органах внутрішніх справ, посаду, яку обіймала позивач в органах національної поліції на час звільнення, та відповідність з цих підстав вимогам чинного законодавства рішення Атестаційної комісії №11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, яке оскаржувалося.

Пунктом 5 Розділу ІV Інструкції передбачено, що поліцейський, щодо якого центральною атестаційною комісією чи атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 розділу IV цієї Інструкції, за умови набрання ним загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, висновок відповідної атестаційної комісії.

Апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок (п.12 Розділу ІV Інструкції).

У свою чергу, оскільки негативне рішення Апеляційної атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте, з матеріалів справи, всебічно та повно досліджених судом, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, що в сукупності призвело до прийняття рішення про службову невідповідність та, як наслідок, звільнення позивача з публічної служби.

Крім того, зважаючи на пункт 3 частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, суд у наведеній категорії справ має право і зобов'язаний перевірити обґрунтованість оскарженого рішення (висновку) атестаційної комісії.

Це узгоджується із передбаченим пунктом першим статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією» тобто, судом що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі Обермейєр проти Австрії (CASE OF OBERMEIER v. AUSTRIA); п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі «Гранд Стівенс проти Італії» (CASE OF GRANDE STEVENS v. ITALY)).

При цьому, стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди мають проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питання правового спору (п. 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі «Дружстевнізаложнапріа та інші проти Чеської Республіки» (CASE OF DRUЋSTEVNН ZБLOЋNA PRIA AND OTHERS v. THE CZECH REPUBLIC); п. 157 рішення від 21 липня 2011 року у справі «Сігма радіо телеквіжнлтд. проти Кіпру» (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS); п. 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайєн проти Об'єднаного Королівства» (CASE OF BRYAN v. THE UNITED KINGDOM); п.п 156-157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі «Сігма радіо телеквіжнлтд. проти Кіпру» (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS); п. 4 рішення Європейської комісії з прав людини щодо прийнятності від 8 березня 1994 року у справі «ISKCON та 8 інших проти Об'єднаного Королівства» (ISKCON and 8 OthersagainsttheUnitedKingdom); п. 47-56 рішенні від 2 грудня 2010 року в справі «Путтер проти Болгарі» (CASE OF PUTTER v. BULGARIA).

За таких обставин та з урахуванням того, що рішення, оформлене протоколом Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону №3 оформлене протоколом ОП № 15.00034084.0052892 від 05.09.2016 щодо відхилення скарги позивача, не ґрунтується на вимогах Закону №580-VIII та Інструкції №1465, прийняте комісією без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, суд дійшов висновку, про наявність підстав для визнання його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII можливе лише в крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідачами не доведено неможливості залишення позивача на службі в поліції, необхідності застосування крайнього ступеню дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення; суд звертає увагу на ненадання відповідачами доказів, які б вказували на невідповідність позивача займаній посаді - зокрема: документи, що характеризують позивача з негативної сторони або вказують на низький професійний рівень.

Враховуючи те, що підставою прийняття оспорюваного наказу є рішення Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у протоколі № 15.00025271.0052892 від 22.08.2016 та рішення Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3 Національної поліції України, оформлене протоколом ОП № 15.00034084.0052892 від 05.09.2016, які, як встановлено вище, прийняті протиправно, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 177 о/с від 09.09.2016 в частині звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за підпунктом 5 частини 1 статті 77 ЗУ "Про Національну поліцію" з 12.09.2016, через службову невідповідність.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За таких обставин, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується протиправність звільнення позивача із служби в поліції, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача в частині поновлення його на тій посаді та у тому органу, в якому він був протиправно звільнений, а саме: з 13.09.2016 на посаді інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 сум грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Так, згідно з приписами частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу є невід'ємним правом позивача, захист якого гарантований частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Неправомірна бездіяльність щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу порушує право позивача на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати належні йому кошти із бюджету при відсутності з його боку порушення закону.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Нарахування виплат, що обчислюються iз середньої заробітної плати за останні два мiсяцi роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днiв/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днiв, якi мають бути оплаченi за середнiм заробiтком (абзац 1 пункту 8 Порядку).

Суд зазначає, що період вимушеного прогулу позивача обраховується починаючи з першого дня після звільнення - з 13.09.2016 по 09.11.2016 (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді).

Як вбачається з довідки Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 12.10.2016 № 1151/124/24/01-2016, середньомісячне грошове забезпечення позивача складало 4661,29 грн., а середньоденне - 150,36 грн.

Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача складає 41, відповідно середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 13.09.2016 по 09.11.2016 становить 6164,76 грн.

У свою чергу, пунктами 2, 3 частини 1 статті 256 КАС України встановлено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, слід звернути до негайного виконання.

Таким чином, враховуючи ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 11, ст.ст. 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнав, що рішення Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформлене протоколом ОП № 15.00025271.0052892 від 22.08.2016, Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3, оформлене протоколом ОП № 15.00034084.0052892 від 05.09.2016, наказ Головного Управління національної поліції в Чернігівській області № 177 о/с від 09.09.2016 в частині звільнення позивача - підлягають скасуванню, ОСОБА_1 поновленню на посаді інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області з 13.09.2016 зі стягненням грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а позовні вимоги позивача задоволенню.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 11 Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, оформлене протоколом ОП № 15.00025271.0052892 від 22.08.2016 та зазначене в розділі IV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме: " 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", прийняте відносно інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Апеляційної атестаційної комісії Північного регіону № 3, оформлене протоколом ОП № 15.00034084.0052892 від 05.09.2016 прийняте відносно інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 177 о/с від 09.09.2016 в частині звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за підпунктом 5 частини 1 статті 77 ЗУ "Про Національну поліцію" з 12.09.2016.

Поновити ОСОБА_1 з 13.09.2016 на посаді інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13.09.2016 по 09.11.2016 у сумі 6164,76 грн. (шість тисяч сто шістдесят чотири гривні 76 коп.).

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та виплати на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, у межах стягнення за один місяць, допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ю.О. Скалозуб