Справа № 243/7066/16-а
Суддя: Ільяшевич О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/230/2016
Справа № 243/7066/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Куцик Н.Є.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Задоєнка О.ВІ.,

відповідача Бугая О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов'янськ, Донецької області) адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до головного управління національної поліції в Донецькій області, старшого інспектора батальйону ДПС управління національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Бугая Олександра Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до ГУ НП в Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 18 серпня 2016 року, у місті Вугледар Донецької області, близько 09-30 години, вона керувала автомобілем HYUNDAI IX 35, державний номерний знак НОМЕР_1. на підйом дорогою, що мала дві смуги для руху в кожному напрямку. Попереду неї, у попутному напрямку із швидкістю 40 - 50 км/год. рухався автомобіль. Оскільки швидкість автомобіля під її керуванням дорівнювала приблизно 60 км/год., то вона здійснила випередження автомобіля, що рухався попереду неї у попутному напрямку із меншою швидкістю. Після здійснення маневру випередження, автомобіль під її керуванням був зупинений інспектором ДПС, який перевіривши її водійські документи став звинувачувати її у порушенні правил обгону, а саме здійсненні обгону у кінці підйому. На її заперечення стосовно того, що вона здійснила випередження, а не обгін транспортного засобу, оскільки не виїздила під час маневру на смугу зустрічного руху, інспектор не звертав уваги. На прохання позивачки надати їй докази ніби - то скоєного нею правопорушення, інспектор також відповів відмовою. Посадовою особою відповідача - старшим інспектором батальйону ДПС управління національної поліції в Донецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 відносно неї було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 635965, за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення про застосування до неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. Вважає, що складена відносно неї постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, у тому числі передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП. Так, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складена відносно неї не містить відомостей про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу. При розгляді справи не були з'ясовані обставини, передбачені ст. 280 КУпАП . як і не з'ясовувалося питання чи винна позивачка у скоєнні правопорушення. Відповідно ч.1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. В аспекті рішення Конституційного суду від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення є адміністративно - територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не безпосередньо місце вчинення правопорушення м. Вугледар. Як зазначено у п.2.3 вказаного рішення Конституційного суду України, скорочене провадження (ч.1,ч. 3 ст. 258 КУпАП) застосовується у випадках передбачених КУпАП; застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277,278,279,280 КУпАП.

За таких підстав просить постанову про притягнення до адміністративної відповідальностівизнати нечинною та скасувати.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 12 вересня 2016 року, до участі у розгляді даної справи, судом, як другого відповідача було залучено старшого інспектора батальйону ДПС управління національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Бугая Олександра Миколайовича.

У судове засідання, позивачка ОСОБА_4 не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності за участю свого представника ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав наведених у позовній заяві.

Представник позивачки ОСОБА_1, який діє на підставі ордера про надання правової допомоги від 29 серпня 2016 року, у судовому засіданні позов ОСОБА_4 підтримав та наполягав на його задоволенні, пояснення надав аналогічні викладеним у позові. Крім зазначив, що доказ щодо розмітки проїжджої частини дороги, на якій сталася подія, судом не повинно бути прийнята до уваги як доказ, оскільки тип дороги вказаній у відповіді Служби автомобільних доріг не відповідає типу дороги, зазначеному у спірній постанові, отже у даному випадку є сумніви щодо того, чи про одну й ту саму дорогу йдеться у відповіді та постанові.

Відповідач Бугай О.М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 635965 від 18 серпня 2016 року відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст.122 КУпАП, складена із додержанням норм КУпАП, крім того, згідно із вимогами ст. 258 КУпАП, протокол про вчинення правопорушення не складався. Вказав, що при складені постанови позивачці були роз'яснені її права. З її боку будь-яких заперечень, чи клопотань не заявлялось. Також позивачка відмовилася писати пояснення, хоч їй було запропоновано це зробити. Також повідомив, що дорога, на якій здійснила обгін позивачка має одну суцільну смугу руху, і вона здійснила саме обгін транспортного засобу трактору «Білорусь» на кінці підйому, оскільки виїхала на зустрічну смугу руху, що прямо заборонено ПДР. Також на цій ділянці розміщений дорожній знак «обгін заборонено». Він згідно із нормами КУпАП за таких порушень має право винести постанову про накладення адмінстягнення. Також зазначив, що дійсно фото-та відеофіксації не було, оскільки вони на відміно від патрульної поліції не обладнані відеокамерами. Також повідомив, що дійсно при складанні постанови він скористався ї старим бланком, інших бланків їм не видавали, однак на ньому були проставлені штамп із реквізитами за якими повинен бути сплачений штраф та також штамп за яким проставляється дата набуття постановою чинності та строком її пред'явлення до виконання. У задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача ГУ НП в Донецькій області Задоєнко О.В., який діє на підставі довіреності №445/Аб від 09 грудня 2015 року, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачка здійснила обгін на підйомі дороги, оскільки на цій ділянці руху мається лише одна смуга руху у одному напрямку. Інспектор Бугай О.В. виніс постанову відповідно норм чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що він їхав у машині під керуванням ОСОБА_4 як пасажир. Дійсно у м. Вугледар, його дружина здійснила випередження трактору на підйомі, однак смугу руху вона не пересікала, ширина дороги дозволяла здійснити випередження. Наскільки він пам'ятає у одному напрямку було дві смуги руху. Він не пам'ятає, чи були по дорозі встановлені дорожні знаки. Втім достовірно може ствердити, що при здійсненні випередження, його дружина не пересікала смугу руху, що розділяє протилежні напрямки руху, оскільки трактор, який рухався попереду, їхав впритул до узбіччя. Також вказав, що його дружині не роз'яснювалися її права, обставини події не встановлювалися інспектором. Крім того, з місця, де стояв інспектор не могло бути видно чи перетинала його дружина при випередженні смугу руху, що розділяє протилежні напрямки руху, чи ні.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача та свідка у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів. .

Так у судовому засіданні достовірно встановлено, що 18 серпня 2016 року відносно ОСОБА_4 старшим інспектором батальйону ДПС управління національної поліції в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Бугаєм О.М. була винесена постанова Серія:ПС2 № 635965 про адміністративне правопорушення, згідно із якою позивачкою було порушено ч. 2 ст. 122 КУпАП. Цією постановою у справі про адміністративне правопорушення, відповідачем було накладено адміністративне стягнення на позивачку в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 425 грн. 00 коп. (а.с. 7).

При дослідженні копії постанови встановлено, що її виготовленому на бланку старого зразку, однак на ній міститься штамп із реквізитами сплати штрафу.

Відповідно картки обліку адміністративного правопорушення, 18 серпня 2016 року була винесена постанова про накладення штрафу на ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУп АП( порушення правил обгону, п.14.6 ПДР)

У відповіді Служби автомобільних доріг № 03-1942 від 02 листопада 2016 року вказується:

На зазначеній у Вашому листі( лист № 10137/05/23-2016 від 24 жовтня 2016 року, де вказується ділянка автошляху т-0533(орієнтир АЗК Альянс) перед в'їздом у м. Вугледар по направленню Курахове- Вугледар на відстані АЗК Альянс 200 метрів) ділянці автомобільної дороги загального користування місцевого значення О0532 /Донецьк-Красногорівка/- Мар'їнка-Старомлинівка встановлені всі технічні засоби організації дорожнього руху. В наявності дорожній знак 3.25 «Обгін заборонено», дорожня розмітка 1.1 «одна суцільна лінія», рельєфність цієї ділянки має спуск, смуга відведення від осі проїжджої частини (ліворуч, праворуч) 14 м та 9,5 м.

Відповідно ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний подати суду всі наявні в нього документи та матеріали.

За змістом ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Аналіз показань представника позивачки, свідка ОСОБА_6, дані ним під присягою, показань відповідача Бугая О.М. дає підстави дійти до висновку, що сторонами не оспорюється та обставина, що позивачка ОСОБА_4 18 серпня 2016 року, у місті Вугледар Донецької області, близько 09-30 години, під час керування автомобілем HYUNDAI IX 35, державний номерний знак НОМЕР_1., на підйом дорогою, випередила трактор, який рухався перед нею із меншою швидкістю. Разом з тим, представник позивача, визнаючи вказані обставини, і у своїх поясненнях він спирається на показання свідка ОСОБА_6, наполягає на тому, що його довірительниця здійснила саме випередження, оскільки при маневрі вона не виїхала на зустрічну смугу руху, а тому не порушила правила обгону. В свою чергу відповідачі наполягають на тому, що був виїзд на зустрічну смугу руху з боку позивачки, і такий маневр є у сенсі ПДР саме обгоном, а тому правила ПДР позивачкою були порушені.

Згідно із термінами, визначеними у ПДР:

випередження - рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі;

обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху;

Згідно із п. 14.6 г ПДР, обгін забороняється у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Та обставина, що ділянка дороги, на якій відбулися вказані у постанові події має дорожній знак 3.25 «Обгін заборонено», дорожню розмітка 1.1 «одна суцільна лінія», рельєфність цієї ділянки має спуск, смуга відведення від осі проїжджої частини (ліворуч, праворуч) 14 м та 9,5 м., стверджується відповіддю Служби автомобільних доріг.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника позивача в тій їх частині, що відповідь щодо розмітки проїжджої частини не є достовірним та належним доказом у справі, оскільки, як видно із листа-запиту відповідача до Служби автомобільних доріг, у ньому зазначено не тільки тип дороги, а й прив'язка до місцевості. У відповіді на такий запит прямо зазначається, що йдеться мова про ділянку автомобільної дороги, зазначеної у листі. Тобто доводи представника позивача з приводу того, що йдеться мова про різні дороги у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповіді Служби автомобільних доріг вказані відомості про спірну ділянку автомобільної дороги, щодо типу дороги, зазначені у відповіді на запит, то суд приходить до висновку, що він у відповіді зазначений вірно, в той час як у інших документах(лист та постанова) тип дороги записаний помилково.

Враховуючи положення ст. 69 КАС України, аналізуючи показання свідка ОСОБА_6 та показання відповідача Бугая О.М., що за вимогами ст. 69 КАС України є джерелом доказів, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6 в тій їх частині, що його дружина, керуючи транспортним засобом здійснила випередження, а не обгін, тому що виїзд на зустрічну смугу руху не здійснювала, оскільки як видно із показань свідка, він їхав у транспортному засобі, як пасажир, отже не може достеменно ствердити, чи здійснювала його дружина виїзд на зустрічну смугу руху. Натомість, як видно із показань свідка ОСОБА_6, інспектор Бугай О.М. стояв на підйомі дороги. При цьому, саме в його обов'язки входить слідкувати за дорожньою обстановкою. Отже за таких обставин, суд приймає до уваги саме пояснення відповідача Бугая О.М., у якого в силу своїх професійних обов'язків, за якими він повинен слідкувати за дорожньою обстановкою, та місця його розташування, була можливість спостерігати за маневром, який вчиняла позивачка. При цьому, суд також не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6 в тій їх частині, що інспектор Бугай О.М. стояв у такому місці, де не міг бачити, чи був здійснений обгін, оскільки на думку суду це лише суб'єктивна оцінка свідка.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що та обставина, що позивачкою при здійсненні маневру були порушені ПДР, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача в тій їх частині, що інспектором Бугаєм О.М. в порушення вимог чинного законодавства(ст. 28№ КУпАП) був використаний старий бланк постанови, в якому відсутні відривна квитанція щодо сплати штрафу.

Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про національну поліцію», до 31 грудня 2016 року поліції дозволяється використання службових посвідчень, бланків, печаток, штампів, логотипів та емблем міліції та Міністерства внутрішніх справ України.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також ту обставину, що постанова містить штамп із необхідними реквізитами, суд не приймає до уваги вказані доводи представника позивача.

Щодо доводів представника позивача в тій їх частині, що у постанові відсутні відомості щодо засобу відео - та фото - фіксації, то суд зазначає, що у даному випадку у судовому засіданні достовірно встановлено, що інспектор не мав у своєму обладнанні відповідний відеопристрій, за таких обставин, суд приходить до висновку, що у посадової особи не було підстав для занесення відомостей щодо засобу відеофіксації у постанову про накладення адмінстягнення.

Суд також не приймає до уваги доводи представника позивача з посиланням на Рішення Конституційного Суду України, в тій їх частині, що відповідачем неправомірно винесено постанову на місці вчинення правопорушення.

Так відповідно ч.2 ст. 258 КУпАП., протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної

поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно із ч.4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За змістом ч.5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз статей 255, 258 КУпАП дозволяє суду прийти до висновку, що законом передбачена можливість винесення постанови про притягнення до адмінвідповідальності на місці вчинення правопорушення працівниками національної поліції у сфері забезпечення дорожнього руху.

Рішенням Конституційного Суду від № 5-рп/2015 26 травня 2015 року, витлумачено положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 26 травня 2015 року видно:

в частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

2.4. Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже як видно із змісту вказаного рішення КСУ не встановлено неконституційність норм ст. 258 КУпАП, а лише витлумачено норми ст. 276 КУпАП, натомість у змісті самого рішення зазначено що скорочене провадження допускається лише у випадках, прямо зазначених у законі. І до таких випадках відносяться норми ст. 258 КУпАП.

В контексті з положеннями ч.1 ст.6 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені) вони:

На підставі , у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

З використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

Обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії);

Безсторонньо (неупереджено);

Добросовісно;

Розсудливо;

З дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

Пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливим наслідками для прав та свобод та інтересів особи і цілям на досягнення яких спрямоване це рішення(дія);

З урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

Своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає, і оскаржувана постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,17, 18, 50, 104-106, 159-163, 1673 КУпАП), КУпАП, рішенням КСУ №3-П рп/2015 від 08 квітня 2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до головного управління національної поліції в Донецькій області, старшого інспектора батальйону ДПС управління національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Бугая Олександра Миколайовича про визнання незаконною та відміну постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова складена у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст постанови виготовлений 14 листопада 2016 року.

Головуючий-суддя: О.В. Ільяшевич