Справа № 814/1864/16
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

08 листопада 2016 року Справа № 814/1864/16

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1

доВідділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. 8 Березня, 107,Миколаїв,54029

треті особиГоловне управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5,Миколаїв,54001 Атестаційна комісія №1 Південного регіону ГУНП в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5,Миколаїв,54001 Національна поліція України, вул. Академіка Богомольця, 10,Мсп601,Центральна Частина Києва, Київ,01601 Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішнь Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. 8 Березня, 107,Миколаїв,54029
провизнання незаконною постанову від 28.07.2016р. В/п 51562098,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною постанову від 28.07.2016 р. у виконавчому провадженні 51562098 про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні в ДВС був виконавчий лист про поновлення позивача на роботі, який підлягає негайному виконанню. Державним виконавцем 28.07.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Позивач вважає її протиправною, оскільки позивача поновлено на посаді, яка була скорочена ще до його поновлення, і фактично не поновлено, а рішення суду не виконано в примусовому порядку, відтак у відповідача не було підстав для закінчення виконавчого провадження.

Відповідач надав письмові заперечення, згідно яких вважає позовні вимоги необґрунтованими, а дії державного виконавця такими, що вчиненні у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на момент спірних правовідносин).

Від третьої особи, Національної поліції в Миколаївській області надійшли письмові заперечення, згідно яких третя особа просила відмовити в задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

04 липня 2016 року на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2016 по справі №814/676/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - виконавчий документ).

Державним виконавцем Відділу 05.07.2016 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу та надано строк для виконання рішення суду не пізніше наступного робочого дня після отримання цієї постанови. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.07.2016 направлено сторонам рекомендованою кореспонденцію за адресами сторін, зазначеними у виконавчому документі. Згідно відміток на повідомленнях про вручення поштового відправлення, що повернулись до Відділу, копії постанови отримано сторонами 08.07.2016 (арк .с .75-76).

Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 08.07.2016 за №162 о/с, пункт наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 17.03.2016 за №44 о/с в частині звільнення відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 5 (через службову невідповідність) скасовано та поновлено майора поліції ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (арк. с.78).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 за №606-ХІУ (що діяв на момент вчинення виконавчих дій), рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 за №606-ХІУ (що діяв на момент вчинення виконавчих дій) передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

28 липня 2016 р. державним виконавцем Відділу, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 за №606-ХІУ (що діяв на момент вчинення виконавчих дій) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого документу. Копії зазначеної постанови направлено сторонам виконавчого провадження та разом з виконавчий документом до Миколаївського окружного адміністративного суду (арк .с .80).

Оскільки, рішення суду згідно з виконавчим документом було виконано боржником, про що свідчить наказ Національної поліції в Миколаївській області №162 о/с від 08.07.2016 року, а Законом України «Про виконавче провадження» (що діяв на момент вчинення виконавчих дій) передбачено закінчення виконавчого провадження з підстав виконання рішення боржником, то відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень судам належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, повністю довів свою позицію суду та надав обґрунтовані письмові пояснення щодо правомірності своїх дій, що полягають у прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич