Справа № 817/936/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2016 р.Р і в н е 817/936/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Охман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3

до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

СПД ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3) звернуся до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області (далі - Управління) про визнання протиправними дій посадових осіб, що проводили габаритно-ваговий контроль та начальника Управління під час проведення габаритно-вагового контролю, складання акту та винесення постанови; визнання протиправною та скасування постанови №028986 від 21.06.2016 року; закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 27.10.2016 року позовну заяву в частині позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.155 КАС України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у діях позивача відсутній склад правопорушення, адже відсутня суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення. Вказав, що жодних винних дій позивач не вчиняв, перевантаження автомобіля не було, а ваговий контроль проведений з порушеннями. Пояснив, що автомобіль позивача зважувався тричі і в ході першого зважування осьові навантаження автомобіля не перевищували допустимих норм, однак при складанні акту про перегруз відповідачем було враховано найвищий показник з трьох. Вважає такі дії посадових осіб відповідача протиправними, а постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. За таких обставин, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, подав письмові заперечення (а.с.27-32). В їх обґрунтування пояснив, що в ході проведення рейдової перевірки транспортного засобу, що належить позивачу, було виявлено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме: повна маса транспортного засобу становить 42,580 т при допустимих 40 т. Повідомив, що у зв'язку з цим за результатами розгляду справи про виявлені порушення прийнято рішення про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 20.05.2016 року посадовими особами в ході проведення рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом виявлено наступні порушення: «водій керував транспортним засобом та перевозив вантаж, який перевищує встановлені законом вагові параметри, а саме: перевозив вантаж з повною масою вантажа та транспортного засобу 42 т 580 кг, не маючи відповідного дозволу», за результатами якої складено акт (а.с.36).

Матеріали справи свідчать, що у пункті габаритно-вагового контролю проведено зважування автомобіля НОМЕР_1, з причепом марки KRONE моделі SDP24 з р.н. НОМЕР_2, що належить позивачу.

За його результатами складено довідку від 20.05.2016 року, в якій зазначено тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу (42,58 т) та навантаження на осі (1а - 6,26 т, 2а - 11,26 т, 3я - 7,96 т, 4а - 8,94 т, 5а - 8,16 т) (а.с.35), а також складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0006029 від 20.05.2016 року, відповідно до яких нормативно допустима повна маса автомобіля - 40,0 т, а фактична - 42,58 т (а.с.33).

На основі виявлених порушень позивачу оформлено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №76246 від 20.05.2016 року на загальну суму 877,92 євро (а.с.34).

Вказані матеріали Управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області були направлені Укртрансбезпеки в Рівненській області для подальшого розгляду справи про порушення (а.с.37).

20.05.2016 року відповідачем прийнято постанову №028986 про застосування до СПД ОСОБА_3 адміністративно-господарського штрафу за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 1700 грн. (а.с.40).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до абз.4 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до п.1 цього Положення Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (абз.1 п.8 Положення).

Згідно з п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Укртрансбезпеки як структурні підрозділи Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області та Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області.

За змістом статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За нормами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги»).

Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

За визначенням у пункті 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Повторне вимірювання і зважування - будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в'їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, що не суперечить вимогам затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики.

У силу пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Особливості та вимоги до габаритно-вагового контролю закріплені у пунктах 15 - 25 Порядку №879.

Так, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

У разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Пунктом 24 Порядку №879 встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Відповідно до п.28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно із п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

За приписами пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру до 10 відсотків - у подвійному розмірі.

Відповідно до п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу 40 тон, здійснюється за спеціальними правилами.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» також закріплено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Судом встановлено, що транспортним засобом, який належить позивачу, перевозився вантаж, який перевищує встановлені законом вагові параметри, а саме: повна маса вантажа та транспортного засобу становила 42 т 580 кг, замість допустимих 40 т, при цьому не маючи відповідного дозволу. Доказів зворотного позивачем до матеріалів справи не долучено та судом не здобуто.

До матеріалів справи долучено копії трьох квитанцій за результатами габаритно-вагового зважування транспортного автомобіля, що належить позивачу (а.с.10). Так, згідно з квитанцією №103 від 20.05.2016 року (час зважування 20:11 год) фактична маса автомобіля разом з вантажем становила 42580 кг, згідно з квитанцією №126 від 20.05.2016 року (час зважування 21:29 год) - 42900 кг та згідно з квитанцією №199 від 21.05.2016 року (час зважування 02:18 год) - 40060 кг.

Як вбачається з довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.05.2016 року, акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0006029 від 20.05.2016 року та акту за результатами перевірки перевіряючи було взято до уваги дані квитанції №103 від 20.05.2016 року як такі, що були відібрані раніше (час зважування 20:11 год). Разом з тим, твердження позивача, що при складанні вищевказаних актів був врахований найвищий з трьох показників, спростовуються матеріалами справи, оскільки найбільший показник відображений у квитанції №126 від 20.05.2016 року (час зважування 21:29 год, 42900 кг).

Крім того, суд зазначає, що зважування, відповідно до якого фактична маса вантажу та транспортного засобу склала 40060 кг та на показник якого посилається позивач, відбулося після спливу більше 6 год після першого зважування та вже 21.05.2016 року, таке зважування не можна вважати повторним зважуванням в розумінні п.1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879. Більше того, за цей час транспортний засіб, що зважувався, міг виїхати, частково розвантажитися і знову зважитися, а тому квитанція №199 від 21.05.2016 року (час зважування 02:18 год, 40060 кг) судом оцінюється критично.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дії щодо проведення габаритно-вагового контролю складання та складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0006029 від 20.09.2016 року вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже є правомірними.

У силу положень абзацу третього статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки перевіркою встановлено відсутність у водія при перевезенні вантажу з перевищенням вагових обмежень дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків, автомобільний перевізник повинен нести відповідальність у вигляді штрафу, як це передбачено абз.3 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Так, як згідно з п.25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення, за відсутності письмової заяви уповноваженої особи суб'єкта господарювання про розгляд справи за місцем виявлення порушення акт перевірки №0006029 від 20.05.2016 року відправлено за належністю Управлінню Укртрансбезпеки у Рівненській області (а.с.37).

В силу вимог п.26 та п.27 даного Порядку справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що розгляд справи про порушення СПД ОСОБА_3 законодавства про автомобільний транспорт був призначений на 21.06.2016 року о 10:00 год., про який останній був належним чином повідомлений, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відміткою позивача на ньому (а.с.39). Оскільки на розгляд даної справи позивач не прибув, такий відбувся без його участі.

Доводи позивача, що Управлінням не було враховано його заяви про перенесення розгляду справи на інший термін у зв'язку з неможливістю забезпечити явку, судом відхиляються, оскільки як свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції Управління, останнє отримало лист позивача 22.06.2016 року, тобто вже після того як розгляд справи відбувся (а.с.41).

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що відповідач, приймаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №028986 від 21.06.2016 року, діяв правомірно, вказана постанова прийнята з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, а тому не підлягає скасуванню.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, позовні вимоги СПД ОСОБА_3. необґрунтовані, безпідставні, такі, що спростовуються матеріалами справи, а тому не підлягають до задоволення.

Правових підстав для застосування ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у суду немає.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_3 в задоволенні адміністративного позову до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.