Справа № 465/4892/16-а,2-а/465/391/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Справа № 876/6879/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Франківського районного суду м.Львова від 16 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без руху в адміністративній справі № 465/4892/16-а за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Франківського районного суду м.Львова із вказаним позовом та просив визнати протиправною і скасувати постанову від 20 липня 2016 року за № 2662/20909/16 в справі про порушення митних правил.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 16 серпня 2016 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для подання оригіналу документа про сплату судового збору.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, такою, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без руху.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням. Тому вважає, що він звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, оскільки у відповідності до ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Тому просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається, зокрема, документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно із частиною другою статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України від 08 липня 2011 № 3674-VI «Про судовий збір», який набрав чинності з 01 листопада 2011 року.

Цим Законом (статті 3 і 5) особи, які оскаржують постанову у справі про адміністративне правопорушення, не віднесені до кола суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання адміністративного позову, а позови з таким предметом не належать до об'єктів, за подання яких судовий збір не справляється.

Закон України «Про судовий збір» не містить застережень про те, що закони України та інші нормативно-правові акти до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечать йому, а лише доручає Кабінету Міністрів України протягом місяця з дня набрання чинності цим Законом підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України законопроект щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям цього Закону (пункт 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, відносини щодо звільнення від сплати судового збору врегульовуються не тільки статтею 5 Закону України «Про судовий збір», а й іншими законами України.

Зокрема, частиною четвертою статті 288 КУпАП, норми якої є спеціальними порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір», встановлено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до частини першої статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Аналізуючи вищезазначені законодавчі норми, колегія суддів вважає, що позивач за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови про порушення митних правил, не сплачує судовий збір.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне дотримуватись правових висновків висловлених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, в яких суд зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що при поданні адміністративного позову про скасування постанови про порушення митних правил позивач звільнений від сплати судового збору, а висновки суду першої інстанції щодо ненадання позивачем доказів сплати судового збору є помилковими та необґрунтованими і не відповідають нормам процесуального права.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 199 та пункту 4 частини першої статті 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції має право скасувати її і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала судді суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного визначення характеру адміністративного позову та розміру судового збору, а відтак ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Франківського районного суду м.Львова від 16 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без руху в адміністративній справі № 465/4892/16-а скасувати, а дану справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р.Й. Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвалу складено в повному обсязі 14 листопада 2016 року.