Справа № 808/2536/16
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року (15 год. 51 хв.)Справа № 808/2536/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сірик К.Л.,

представника позивача: Коломаренко К.А.,

представника відповідача: Паталахи К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор»

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС

про: визнання протиправними та скасування вимоги про сплату єдиного внеску №Ю-6 від 14.09.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.09.2016

ВСТАНОВИВ:

26.08.2016 Публічне акціонерне товариство «Запоріжтрансформатор» (далі - позивач, ПАТ «Запоріжтрансформатор») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 27 730, 52 грн. №Ю-6 від 14.09.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 14.09.2016, прийнятті відповідачем.

Ухвалою суду від 29.08.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №808/2536/16, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 14.09.2016.

Провадження у справі неодноразово зупинялось за клопотанням представників сторін для надання додаткових доказів.

10.11.2016 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 10.11.2016 на підставі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: звукозаписуючого пристрою "Камертон".

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ю-6 від 14.09.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 14.09.2016 прийняті незаконно, з порушенням норм матеріального права України, в зв'язку з чим підлягають визнанню протиправними та повинні бути скасовані повністю. Пояснює, шо предметом договорів, укладених між ПАТ «Запоріжтрансформатор» та громадянами, що надавали послуги, є здійснення консультування з питань захисту прав та охороняємих Законом інтересів позивача, організації правової роботи, спрямованої на правильне застосування, дотримання та попередження невиконання позивачем вимог законодавства; про організацію спільно з адміністрацією позивача використання праці глухих працівників, забезпечення спілкування керівників структурних підрозділів з глухими працівниками на території підприємства з усіх питань виробничої діяльності; на організацію прибирання службових приміщень позивача; про забезпечення контролю спостереження за збереженням товарно-матеріальних цінностей позивача; про керівництво роботою Ради ветеранів працівників позивача, вирішення організаційних питань роботи ветеранської організації позивача. Таким чином, за вказаними вище договорами виконавець надає послуги, що споживаються замовником в процесі їх надання і саме за це отримує винагороду. Оплата за отримані послуги з певною періодичністю не суперечить діючому законодавству і не змінює цивільно-правову природу договорів з надання послуг, укладених між позивачем та громадянами. Наполягає на тому, що договори з надання послуг, укладені між ПАТ «Запоріжтрансформатор» та громадянами мають назву «Трудова угода» проте ці угоди за своєю правовою природою є цивільно-правовими договорами про надання послуг. Відтак зазначає про наявні характерні відмінності між трудовою угодою (яка за своєю правовою природою є цивільно-правовим договором) та трудовим договором, а отже зазначені обставини давали позивачу всі підстави застосувати до винагород, які виплачувались фізичним особам на підставі угод цивільно-правового характеру, ставки ЄСВ 34,7 % та 2,6 %. При цьому звертає увагу суду, що контролюючим органом не наведено фактів та доказів на їх підтвердження, що виконавці за вказаними договорами підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, були притягнуті до дисциплінарної відповідальності в період надання послуг за вказаними договорами та при цьому самостійно не визначали час початку та закінчення щоденної роботи, розподіляли тривалість і час надання послуг на свій розсуд. Чинне законодавство України не містить заборон на укладення трудових угод як виду цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг. За цивільно-правовими угодами, укладеними ПАТ «Запоріжтрансформатор», оплаті підлягає не процес роботи, а її результат, який визначається після надання послуг та оформлюється актами здачі-приймання наданих послуг, на підставі яких здійснюється їх оплата. Зазначає, що на такі правовідносини не розповсюджуються вимоги законодавства про працю, а тому перевіряючими безпідставно зроблено висновок, що вказані трудові угоди є трудовими договорами в розумінні ст. 21 Кодексу законів про працю України. З вищезазначених підстав просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у наданих запереченнях від 14.09.2016 та поясненнях від 26.09.2016. Зазначає, що у періоді, що перевірявся, ПАТ «Запоріжтрансформатор» в особі директора з персоналу Перун Ю.Р., діючої на основі довіреностей №1/14-334 від 30.12.2011 та №270 від 26.12.2013, з громадянами було укладено договори про надання послуг. Громадяни, з якими було укладено договори про надання послуг, отримували заробітну плату за трудовими угодами, які ПАТ «Запоріжтрансформатор» віднесені до угод цивільно-правового характеру, в зв'язку з чим отримані за цими угодами кошти не увійшли до фонду оплати праці за трудовими угодами, чим було зменшено базу оподаткування єдиним соціальним внеском при нарахуванні та сплаті страхових внесків. На думку відповідача, ПАТ «Запоріжтрансформатор» ці угоди укладено відповідно до cт. 21 Кодексу законів про працю України і вони є різновидом трудового договору. Враховуючи викладене, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Запоріжтрансформатор» зареєстроване 30.09.1994 виконавчим комітетом Запорізької міської ради як юридична особа за адресою: 69600, Запорізька область, м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, буд.3.

Фахівцями Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС на підставі п.75.1 ст.75, ст.77 Податкового кодексу України, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання та наказу від 10.02.2016 №28 проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Запоріжтрансформатор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

Перевірка проводилась з 22.02.2016 по 15.06.2016.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 23.06.2016 №49/28-04-14-00/00213428 (а.с.34-46, т.1).

В акті перевірки зазначено, що перевіркою повноти відображення у звітності сум винагород, нарахованим фізичним особам за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами встановлено, що ПАТ «Запоріжтрансформатор» станом на 01.01.2013 було укладено 25, станом на 31.12.2014 - 32 договори підряду.

У періоді, що перевірявся ПАТ «Запоріжтрансформатор», в особі директора Перун Ю.Р., укладено договори з громадянами про надання послуг з прибирання приміщення в будівлі заводоуправління, контроль і нагляд за збереженням товарно-матеріальних цінностей в будинку культури позивача, надання консультацій та рекомендацій по питанням захисту прав та охороняємих законом інтересів позивача, здійснення охорони об'єкта і систематичний контроль стану охороняємого об'єкту, тощо. Трудові угоди укладені в період 2012-2014 років (а.с.55-236, т.1).

Перевіркою встановлено, що строк дії договорів визначений сторонами, а оплата за виконання робіт здійснювалась на основі щомісячних актів приймання-передачі послуг.

Також встановлено, що особи, з якими було укладено договори, отримували заробітну плату фактично за трудовими угодами, які позивачем віднесено до угод цивільно-правового характеру, в зв'язку з чим отримані за цими угодами кошти не увійшли до фонду оплати праці за трудовими угодами, чим було зменшено базу оподаткування єдиним соціальним внеском при нарахуванні та сплаті страхових внесків.

За висновками контролюючого органу ПАТ «Запоріжтрансформатор» дані угоди укладено відповідно до ст.21 Кодексу законів про працю України і вони є різновидом трудового договору.

У зв'язку з не включенням заробітної плати за трудовими угодами, які віднесені до угод цивільно-правового характеру, не донараховано єдиного внеску на суму 22 001,07 грн.

Перевіркою правильності утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), встановлено не утримання єдиного внеску на суму 5 729,45 грн.

Відтак контролюючим органом з'ясовано, що у зв'язку з включенням заробітної плати по угодам цивільно-правового характеру замість заробітної плати за трудовими угодами, було нараховано і утримано єдиного внеску із сум винагород за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами (572 944,52 грн.) в загальній сумі 27 730,52 грн.

Для з'ясування обставин, до ПАТ «Запоріжтрансформатор» було направлено запит про надання пояснень та їх документальних підтверджень від 22.04.2016 № 1894/10/28-04-41-02 щодо встановленого порушення п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок в сумі 27 730,52 грн.

ПАТ «Запоріжтрансформатор» листом №1/05-а-1039 від 26.04.2016 надано пояснення наступного змісту: «Діюче законодавство України не містить заборон на укладення трудових угод як виду цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг. За цивільно-правовими угодами, укладеними ПАТ «Запоріжтрансформатор», оплаті підлягає не процес роботи, а її результат, який визначається після надання послуг та оформлюється актами здачі-приймання наданих послуг, на підставі яких здійснюється їх оплата. На такі правовідносини не розповсюджуються вимоги законодавства про працю. Крім того, хибним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, є висновок податкового органу про те, що за умовами трудових угод, укладених ПАТ «Запоріжтрансформатор», не виконується умова паритетності сторін, не наведено фактів, що виконавці за вказаними договорами підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, були притягнуті до дисциплінарної відповідальності в період надання послуг за вказаними договорами, та при цьому самостійно не визначали час початку і час надання послуг на свій розсуд.»

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення ПАТ «Запоріжтрансформатор» вимог податкового та іншого законодавства, в тому числі: ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено єдиний соціальний внесок в сумі 27 730,52 грн.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом винесено:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4 від 23.06.2016 про сплату 27 730,52 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 23.06.2016, яким до ПАТ «Запоріжтрансформатор» застосовано штрафні санкції у розмірі 13 865,26 грн., нарахованих відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

30.06.2016 ПАТ «Запоріжтрансформатор» звернулось до Офісу великих платників податків ДФС зі скаргою № 1/05-а-1026 про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 27 730,52 грн. №Ю-4 від 23.06.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 23.06.2016 (а.с.47, т.1).

Рішенням від 05.08.2016 №17184/10/28-10-10-4-33 про результати розгляду скарги вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 27 730,52 грн. №Ю-4 від 23.06.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0 від 23.06.2016 залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.50-51, т.1).

11.08.2016 позивач звернувся зі скаргою № 1/05-а-1048 до Державної фіскальної служби України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 27 730,52 грн. №Ю-4 від 23.06.2016 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 23.06.2016 (а.с.52-53, т.1).

Рішенням ДФС України про результати скарги від 09.09.2016 №19487/6/99-99-11-02-02-25 на підставі п.4, п.5 розділу IV, п. 3 розділу V Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладання штрафу, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 за № 178/28308, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.06.2016 № Ю-4 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.06.2016 № СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС скасовано та відкликано з дня прийняття даного рішення, рішення за результатом розгляду первинної скарги від 05.08.2016 № 17184/10/28-10-10-4-33 Офісу великих платників податків ДФС - скасовано, скаргу ПАТ «Запоріжтрансформатор» від 11.08.2016 №1/05-а-1048 - задоволено частково, зобов'язано СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС винести та направити нові вимогу та рішення, згідно вимог чинного законодавства (а.с.242-243, т.1).

Водночас ДФС України зазначило, що порушення контролюючим органом форми винесення податкової вимоги та рішення про застосування санкцій не скасовує суму недоїмки та штрафної санкції по суті.

На виконання рішення ДФС України відповідачем було винесено та направлено нові вимогу та рішення, згідно з вимогами чинного законодавства, а саме:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-6 від 14.09.2016 про сплату 27 730,52 грн. недоїмки зі сплати єдиного внеску;

- рішення про застосування штрафних санкцій № від 14.09.2016 про сплату штрафних санкцій в сумі 13 865,26 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятими відповідачем вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2016 № Ю-6 та рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.09.2016 № , звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним рішенням, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон України №2464-VI).

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску, зокрема, є: роботодавці:

- підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами;

- працівники - громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях;

- фізичні особи, які виконують роботи (надають послуги) на підприємствах, в установах та організаціях за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до ч. 5, 7, 8 ст. 8 Закону України №2464-VI (в редакції, що діяла в перевірямий період):

- для роботодавців, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту), єдиний внесок встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності (відповідно до повідомлення від 19.04.2011 р. № 54 Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Запоріжжя Позивач віднесений до 53 класу професійного ризику виробництва, розмір єдиного внеску становить 38,54 %);

- для роботодавців, які використовують працю фізичних осіб за цивільно-правовими договорами, єдиний внесок встановлюється у розмірі 34,7 відсотка винагороди за цивільно-правовими договорами;

- для фізичних осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту), єдиний внесок встановлюється у розмірі 3,6 відсотка визначеної бази нарахування єдиного внеску;

- для фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, єдиний внесок встановлюється у розмірі 2,6 відсотка винагороди за цивільно- правовими договорами.

Згідно із п.1 ч.2 ст.6 Закону України №2464-VI , платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пункт 8 ст.9 Закону України №2464-VI встановлено обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно положення п.3 ст.9 Закону України №2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до акту перевірки від 23.06.2016 встановлено порушення позивачем п.5 ст. 8 Закону України №2464-VI, що призвело до заниження єдиного внеску на загальну суму 27730,52 грн.

Відповідно до матеріалів справи спір між сторонами виник щодо правої кваліфікації укладених позивачем трудових угод.

На підтвердження того, що укладені між ПАТ «Запоріжтрансформатор» та громадянами трудові угоди є договорами цивільно-правового характеру, позивач посилається на наступне:

предметом договорів про надання послуг є конкретний вид послуги (а не трудова функція, процес праці та її організація).

договори про надання послуг між замовником - ПАТ «Запоріжтрансформатор» і виконавцями - фізичними особами укладались в письмовій формі (згідно зі ст. 208 ЦК України) і на термін, визначений сторонами.

надання послуг за вказаними трудовими угодами не оформлені наказом чи розпорядженням керівництва позивача;

виконавці за договорами, на відміну від працівників позивача, не є підпорядкованими та підконтрольними позивачу, і вони не можуть бути притягнуті до дисциплінарної відповідальності згідно з умовами трудового законодавства;

розмір винагороди за надані послуги, порядок і терміни її виплати на відміну від заробітної плати (за трудовим договором) установлюються самим договором про надання послуг (трудовою угодою). Підставою для виплати такої винагороди є акт здавання-приймання наданих послуг.

Позивач на підтвердження правомірності своїх дій зазначає, що за цивільно-правовими угодами, укладеними ПАТ «Запоріжтрансформатор», оплаті підлягає не процес роботи, а її результат, який визначається після надання послуг та оформлюється актами здачі-приймання наданих послуг, на підставі яких здійснюється їх оплата. На такі правовідносини не розповсюджуються вимоги законодавства про працю, тому перевіряючими безпідставно зроблено висновок, що вказані трудові угоди є трудовими договорами в розумінні ст. 21 Кодексу законів про працю України.

Суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України (в редакції, що діяла на момент укладення трудових угод) (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як вбачається з норми вказаної статті законодавець не розмежовує трудовий договір та трудову угоду, та зазначає, що трудова угода є трудовим договором, що спростовує доводи позивача стосовно того, що трудова угода являється цивільно-правовим договором та не відноситься до трудових договорів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Крім того, ст. 24 КЗпП України зазначає, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Судом досліджено трудові угоди, що укладались між позивачем та громадянами (а.с.55-236, т.1) та встановлено, що вказані вище норми трудового законодавства знайшли своє підтвердження у трудових угодах про надання послуг, де виконавець приймає на себе зобов'язання щодо:

- юридичного супроводу діяльності замовника (надання відповідних консультацій і рекомендацій);

- переклад ( використання роботи глухих працівників);

- прибирання службових приміщень;

- охорони товарно-матеріальних цінностей замовника, розташованих в Палаці культури замовника;

- керівництва в роботі Ради ветеранів замовника, вирішення організаційних питань.

Позивач зазначав, що виконавці за договорами, на відміну від працівників позивача, не є підпорядкованими та підконтрольними позивачу, і вони не можуть бути притягнуті до дисциплінарної відповідальності згідно з умовами трудового законодавства.

Проте, на думку суду, враховуючи систематичність здійснення наданих послуг, характеру їх оплати, строки виконання покладених завдань, місце їх здійснення, такі договори не можуть бути виконані з урахуванням дії принципу паритетності сторін, згідно якого виконавець не підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядкові, є не підпорядкований і не підконтрольний замовникові.

Окрім того, суд критично розцінює твердження позивача стосовно не можливості притягнення виконавця до дисциплінарної відповідальності, адже умовами укладених угод виконавець, в разі порушення договору, зобов'язується відшкодувати іншій стороні понесені збитки, в тому числі у вигляді штрафних санкцій. Така позиція притаманна для укладення трудового договору та міститься в п.6 ст.134 КЗпП, відповідно до якої на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі організації при виконані трудових обов'язків.

Також, як вбачається зі змісту укладених договорів, оплата праці здійснювалась відповідно до актів прийому-передачі послуг, проте мала систематичний, фіксований розмір та виплачувалась за результатами здійснення робіт за відповідний проміжок часу, що узгоджується із нормами ст.94 КЗпП, де заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу; ст.97 КЗпП, відповідно до якої оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

З огляду на викладене, та враховуючи норми КЗпП України, предмет трудових угод, здійснення нарахування та оплати праці, суд вважає, що трудові угоди, укладені між ПАТ «Запоріжтрансформатор» та відповідними особами, являються фактично трудовими договорами, внаслідок чого відповідно до Закону України №2464-VIдля фізичних осіб, які працююьб на умовах трудового договору, єдиний внесок встановлюється у розмірі 3,6% визначеної бази нарахування єдиного внеску.

Отже, законодавчо визначені підстави для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.09.2016 №Ю-6 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним контролюючим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.09.2016 № відсутні.

З урахуванням приписів КАС України та Закону України "Про судовий збір" у разі відмови у задоволенні позову, позивачу який не є суб'єктом владних повноважень та не звільнений від сплати судових витрат, підстави для повернення судового збору відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 94, 158, 160, 161, 162, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий