Справа № 815/3387/16
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3387/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

за участю: представника Державної служби України з безпеки на транспорті - Следнева Ігора Михайловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи: Комісія з проведення реорганізації Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті та Міністерство інфраструктури України, про визнання протиправною відмови у переведенні на посаду та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) про визнання протиправною відмову у переведенні з посади начальника Чорноморського міжрегіонального територіального управління Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті(далі - Чорноморське міжрегіональне територіальне управління Укрморрічінспекції) на посаду начальника управління Укртрансбезпеки в Одеській області, та зобов'язання розглянути його заяви від 16.01.2016 року, 28.03.2016 року, від 17.05.2016 року, від 08.06.2016 року про призначення на посаду начальника управління Укртрансбезпеки в Одеській області шляхом переведення з посади начальника Чорноморського міжрегіонального територіального управління Укрморрічінспекції у відповідності до ч.4 ст. 36 КЗпП повторно та прийняти по них обґрунтовані рішення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з травня 2014 року працює на посаді начальника Чорноморського міжрегіонального територіального управління Укрморрічінспекції.

03 червня 2015 року, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" (далі - Постанова № 442) утворено Управління Укртрансбезпеки, реорганізувавши шляхом злиття Укрморрічінспекції та Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

У зв'язку із цим ОСОБА_2 28 листопада 2014 року було попереджено про можливе звільнення з посади відповідно до п.1ст.40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та реорганізації Укрморрічінспекції. Також, його було проінформовано про те, що пропозиції щодо наявних вакантних посад у новоствореній структурі будуть запропоновані протягом двох місяців. Крім того, ОСОБА_2 було повідомлено про наступне звільнення із займаної посади 08 жовтня 2015 року.

Наказом №53 від 28.12.2015 року було введено в дію штатний розпис Укртрансбезпеки та 16 січня 2016 року ОСОБА_2 було запропоновано посаду заступника начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області - начальника відділу державного контролю та нагляду за безпекою на автомобільному та міському електричному транспорті.

Не погодившись із вказаною пропозицією ОСОБА_2 16 січня 2016 року звернувся до голови Укртрансбезпеки із заявою про призначення його на посаду начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області шляхом переведення з посади начальника Чорноморського міжрегіонального територіального управління Укрморрічінспекції.

Листом №1377/07/15-16 від 10.03.2016 року заявнику було надано відповідь, в якій проінформовано про Постанову №442, а також зазначено, що йому були запропоновані посади головного спеціаліста Відділу диспетчерської та аналітичної роботи Департаменту транспортної безпеки, розслідування аварій та подій на транспорті та заступника начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області - начальника відділу державного контролю та нагляду за безпекою на автомобільному та міському електричному транспорті від яких він відмовився.

28 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до в.о. голови Укртрансбезпеки з листом в якому зазначав, що він повинен бути призначений на посаду начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області. Також, ОСОБА_2 подав заяву про призначення його на посаду начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області шляхом переведення з посади начальника Чорноморського міжрегіонального територіального управління Укрморрічінспекції відповідно до ч.4 ст.36 КЗпП.

13 квітня 2016 року заявнику було надано відповідь, в якій зазначено, що 06 квітня 2016 року у приміщенні адміністративної будівлі Міністерства інфраструктури України відбулась нарада членів комісії з проведення реорганізації Укрморрічінспекції, на якій йому було запропоновано вакантні посади начальника Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, начальника Управління Укртрансбезпеки у Сумській області, начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки в Одеській області.

31 березня 2016 року головою комісії з проведення реорганізації Укрморрічінспекції було запрошено ОСОБА_2 на 06 квітня 2016 року до приміщення Укртрансбезпеки для узгодження позиції щодо подальшого його працевлаштування.

06 квітня 2016 року ОСОБА_2 було попереджено під підпис про те, що посада начальника Чорноморського міжрегіонального територіального управління, яку він обіймає, у новому штатному розписі скорочена і йому пропонуються посади начальника Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області, начальника Управління Укртрансбезпеки у Луганській області, начальника Управління Укртрансбезпеки у Сумській області, начальника відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки в Одеській області. А також, зазначено, що у разі згоди на переведення на одну із запропонованих посад він повинен написати відповідну заяву, а у разі незгоди - його буде звільнено із займаної посади відповідно до п.6 ст.36 та п.1 ч.1 ст.40 КЗпП.

Листом від 03 квітня 2016 року ОСОБА_2 повідомив в.о. голови Укртрансбезпеки про те, що не погоджується із запропонованими йому посадами.

17 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до голови Укртрансбезпеки - голови комісії з проведення реорганізації Укрморрічінспекції із заявою, згідно якої просив, зокрема, розглянути заяву про звільнення його з займаної посади та призначити шляхом переводу на посаду начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області.

07 червня 2016 року заявника проінформовано, що його заяву на ім'я голови Укрморрічінспекції від 17.05.2016 року розглянути неможливо у зв'язку з відсутністю такої державної установи.

Листом від 07 червня 2016 року ОСОБА_2 було запропоновано вакантні посади в Управлінні Укртрансбезпеки в Одеській області, в Чорноморському міжрегіональному Управлінні Укртрансбезпеки, Управлінні Укртрансбезпеки у Миколаївській області, Управлінні Укртрансбезпеки у Донецькій області, Управлінні Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

08 червня 2016 року ОСОБА_2 знову звернувся до голови Укртрансбезпеки з заявою щодо розгляду питання про призначення його на посаду начальника Управління Укртансбезпеки в Одеській області шляхом переведення з посади начальника Чорноморського міжрегіонального територіального управління Укрморрічінспекції.

02 липня 2016 року листом за №1282/14/15-16 заявника повідомлено, що керівництво Укртрансбезпеки не може запропонувати йому посаду начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, як таку, що потребує спеціальної освіти, відповідної компетентності та досвіду роботи, значного емоційно-психологічного навантаження, ненормованого робочого часу та вчасного виконання великого обсягу посадових обов'язків, оскільки у зв'язку з реорганізацією відбулось також розширення обсягу виконуваних працівниками Укртансбезпеки функцій, у тому числі і розширення обсягу функцій начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області. При цьому, у зазначеному листі відповідачем було зазначено, що аналізуючи трудову діяльність позивача, досвіду роботи, спеціальних знань та кваліфікації у сфері безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті він не має, а стаж роботи у сфері безпеки на морському та річковому транспорті становить 1 рік 9 місяців. Крім того, у зазначеному листі було зазначено про нестабільний стан здоров'я позивача та призначення йому ІІ групи інвалідності.

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_2 звернувся до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції мотивував своє рішення наступним, з чим також погоджується колегія суддів.

Проходження державної служби, що є предметом розгляду у цій справі, регламентується Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 року (далі - Закон), який набрав чинності 01.05.2016 року, визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях. При цьому, дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до статті 6 Закону посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців. Встановлюються такі категорії посад державної служби:1) категорія "А" (вищий корпус державної служби) - посади: Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів та їх заступників; голів місцевих державних адміністрацій; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 2) категорія "Б" - посади: керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; заступників голів місцевих державних адміністрацій; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників;заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

Отже посада, на яку позивач просив відповідача перевести його, відноситься до категорії "Б".

Відповідно до частин 2 та 3 статті 20 Закону особа, яка претендує на зайняття посади державної служби, повинна відповідати таким загальним вимогам для посад категорії "Б" у державному органі, юрисдикція якого поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, та його апараті - досвід роботи на посадах державної служби категорій "Б" чи "В" або досвід служби в органах місцевого самоврядування, або досвід роботи на керівних посадах підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності не менше двох років, вільне володіння державною мовою. Спеціальні вимоги до осіб, які претендують на зайняття посад державної служби категорій "Б" і "В", визначаються суб'єктом призначення з урахуванням вимог спеціальних законів, що регулюють діяльність відповідного державного органу, в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Згідно частин 1 та 2 статті 22 Закону з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов'язки, проводиться конкурс на зайняття вакантної посади державної служби відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Проведення конкурсу здійснюється з урахуванням рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень кандидатів на зайняття вакантної посади.

При цьому, частиною 5 зазначеної статті визначено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, здійснюється без обов'язкового проведення конкурсу.

Відповідно до статті 2 Закону, яка визначає терміни, використані у цьому законі, рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Юрисдикція ж державного органу - це правова сфера, на яку розповсюджуються повноваження державного органу.

Відповідно до Положення про Чорноморське міжрегіональне територіальне управління Укрморрічінспекції, затвердженого головою Укрморрічінспекції 01.07.2014 року, територіальне управління здійснювало реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно Положення про Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, затвердженого наказом Державної служби України з безпеки на транспорті 07.06.2016 року №289, управління здійснює державний нагляд (контроль) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Отже, при утворені Укртрансбезпеки, шляхом злиття Укрморрічінспекції та Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті відбулось розширення обсягу виконуваних функцій та крім функцій у сфері безпеки на морському та річковому транспорті додано функції у сфері безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

При цьому функції, які на сьогодні покладені на Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, потребують спеціальної освіти, компетентності та досвіду роботи у зазначених сферах.

Таким чином, у зв'язку зі збільшенням функцій та відповідно юрисдикції створеного державного органу посаду начальника Чорноморського міжрегіонального територіального управління Укрморрічінспекції не можливо вважати рівнозначною посаді начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області. А тому, відповідно до вимог Закону позивач не може бути призначений на цю посаду шляхом переведення з посади Чорноморського міжрегіонального територіального управління Укрморрічінспекції, оскільки у цьому випадку для заняття вказаної посади повинен бути проведений конкурс.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання протиправною відмови у переведенні його з посади начальника Чорноморського міжрегіонального територіального управління Укрморрічінспекції на посаду начальника Управління Укртрансбезпеки в Одеській області є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також, колегія суддів погоджується, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов'язання розглянути його заяви від 16.01.2016 року, 28.03.2016 року, від 17.05.2016 року, від 08.06.2016 року та прийняти по них обґрунтовані рішення з урахуванням викладеного та оскільки відповідачем листом №4282/14/15-16 від 02.07.2016 року фактично надано відповідь на вказані звернення та відмовлено позивачу у переведенні, що саме він і оскаржував у межах розгляду вказаної справи.

Згідно з частиною 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Основний зміст принципу змагальності у адміністративному судочинстві полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 КАС України).

Враховуючи наведені вимоги Закону, колегія суддів вважає, що в ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених позовних вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а

постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 9 листопада 2016 року.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова