Справа № 308/3279/16-а
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3279/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

-головуючого судді Шепетко І.О.,

-за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 7 батальйону 1 Управління Національної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ПС3 № 052597 від 20.03.2016 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за перетин лінії горизонтальної розмітки, чим порушено вимоги п. 1.3 розділу 34 ОСОБА_4 дорожнього руху. Позов мотивує тим, що даного правопорушення вона не вчиняла, дотримувалася всіх вимог ОСОБА_4 дорожнього руху.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, однак в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 20 березня 2016 року інспектором роти № 7 батальйону 1 Управління Національної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим сержантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ПС3 № 052597, якою гр. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

В оскаржуваній постанові відповідач зазначив, що водій гр. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. «АО9439ВЕ», 20 березня 2016 року о 11 год. 30 хв. в м. Київ по вул. Білицька, 104, перетнула лінію горизонтальної розмітки 1.3, чим порушила вимоги п. 1.3 розділу 34 ОСОБА_4 дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На спростування доводів відповідача, позивач в своєму позові зазначає, що постанова, винесена неправомірно, оскільки вона дійсно, 20 березня 2016 року рухалася на автомобілі марки «Mercedes-Benz», д.н.з. «АО9439ВЕ», по вул. Білицькій, що у м. Київ, і з метою здійснення маневру перед перехрестям та перед початком горизонтальної розмітки, яка забороняє її перетин учасниками дорожнього руху, здійснила поворот ліворуч. На підтвердження зазначеного, представником позивача було надано схему розташування дорожніх знаків на перехресті вул. Білецька та пров. Полковим в м. Києві станом на 20.03.2016 р. згідно загальноміської бази даних дислокації ТЗРДР.

При цьому, позивач також вказує, що чітко бачила початок цієї горизонтальної розмітки, і розуміючи, що в подальшому, не буде мати можливості виконати відповідний маневр, здійснила відповідний поворот в лівий бік до її початку. Також зазначає, що вимогами правил дорожнього руху визначено тільки заборону перетину вказаної в п. 1.3 розділу 34 ПДР горизонтальної смуги, проте не містять заборони на здійснення маневру до її початку або після її закінчення.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за дане правопорушення настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 222 КУпАП, за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст. 70 КАС України, вбачається, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, а обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскільки як встановлено судом, при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, належних доказів на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху. Окрім того, позивач була позбавлена обєктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не мала достатнього часу для підготовки до захисту, так як відповідачем, всупереч вимогам чинного законодавства, винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення (адміністративно-територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення). Зазначена позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.05.2015 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем надано не було. Встановлені судом обставини вказують на те, що відповідач, наклавши на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн., діяв неправомірно, а тому позов підлягає до задоволення, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У звязку з наведеним, суд присуджує здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень

Керуючись ст. ст. 70, 71, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ПС3 № 052597, винесену 20 березня 2016 року інспектором роти № 7 батальйону 1 Управління Національної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим сержантом поліції ОСОБА_3, якою гр. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору в розмірі 551,21 грн. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5