Справа № 813/3951/16
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/3951/16

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 листопада 2016 року Справа № 813/3951/16

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. одержав позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Інтергал» про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС, -

в с т а н о в и в :

Крім того, позивачем в якості додатку до позовної заяви долучено клопотання про відстрочення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Так, в тексті позовної заяви позивач покликається на акт перевірки позивача 31.12.2015 року, заперечення позивача на вказаний акт, лист «Про розгляд заперечення», однак такі до матеріалів справи долучені не були, що свідчить про порушення вказаного припису ст. 106 КАС України.

При усуненні вказаного недоліку позивачу слід враховувати положення ч. 3 КАС України (до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень).

Крім цього, ч. 3 ст. 106 КАС України визначено, що до позовної заяви додається, зокрема, документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (чинний) судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону).

Згідно з підп. 1, 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особу, встановлено ставку судового збору в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00 грн.

Крім того, на переконання судді, належним документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв’язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України.

Щодо клопотання про відстрочення сплати судового збору, суддя зазначає наступне.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах «Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 до ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, зазначена норма закону встановлює не обов’язок, а право суду відстрочити сплату судових витрат при незадовільному майновому стані особи. Особа, яка вважає свій стан незадовільним і заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, має надати документи, що підтверджують її майновий стан.

На переконання судді, відстрочення сплати судового збору можливе за наявності достовірних та належних доказів того, що позивач взагалі не спроможний сплатити вказану суму, а у разі її сплати він не зможе забезпечити свої звичайні життєві потреби.

Суддя зважає на вказані покликання позивача, однак зазначає наступне.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення правосуддя, зміцнення матеріально-технічної бази судів, включаючи створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційної системи, веб-порталу судової влади, комп’ютерних локальних мереж, сучасних систем фіксування судового процесу, придбання та обслуговування комп'ютерної і копіювально-розмножувальної техніки, впровадження електронного цифрового підпису.

Тобто судовий збір є одним із засобів функціонування та матеріального забезпечення судової гілки влади. Суддя звертає увагу на те, що відстрочення - це перенесення строку виконання обов’язку сторони щодо сплати судового збору на інший час.

Виходячи з наведеного поняття, заявником жодним чином не підтверджено готовність сплати судового збору в інший період, що ставить під сумнів можливості проведення такої сплати у майбутньому.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Згідно з ч. 2 ст. 10 КАС України не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім цього, на переконання судді, невмотивоване звільнення, відстрочення або розстрочення від сплати судового збору утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб’єктів звернення до суду за захистом. Адже, відповідно до п. 3 ч.1 ст.7 КАС України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом

Більш того, наведена норма ст. 88 КАС України, що дає право зменшити, відстрочити або звільнити від сплати судового збору, враховуючи майновий стан, насамперед стосується сторін соціально вразливої верстви населення з метою вільного їх доступу до правосуддя.

Таким чином, суд вважає, що надані позивачем докази на підтвердження обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору є недостатніми,а отже у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Таким чином, позивачем при зверненні до Львівського окружного адміністративного суду порушено вимоги ч. 3 ст. 106 КАС України та не надано належного доказу сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви.

Відповідно до ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

З врахуванням того, що позивачем не виконано вимог ст. 106 КАС України, позовну заяву слід залишити без руху та надати строк позивачу для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 2, 106, 107, 108, 158 – 160, 165 КАС України, -

у х в а л и в :

1. У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Інтергал» про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Інтергал» про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Львові Міжрегіонального головного управління ДФС – залишити без руху до 02 грудня 2016 року включно, для усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині даної ухвали суду.

3. Роз’яснити позивачу, що в разі не усунення відповідних недоліків позовну заяву буде повернуто.

4. Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена, згідно з ст. 186 КАС України, протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили, згідно з ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кравців О.Р.