Справа № 810/2939/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року №810/2939/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною відмову Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо внесення змін до актового запису про народження №346 від 15.03.1951 ОСОБА_2, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції у Львівській області;

- зобов'язати Васильківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження №346 від 15.03.1951 ОСОБА_2, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Старсамбірського районного управління юстиції у Львівській області, де змінити прізвище батька дитини з «ОСОБА_10» на «ОСОБА_3».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана відмова Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження №346 від 15.03.1951 ОСОБА_2 є протиправною. За твердженням позивача, відповідач ухвалюючи оскаржуване рішення, безпідставно не врахував рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2015 №362/2378/15-ц та дійшов передчасних та необґрунтованих висновків з приводу того, що ОСОБА_2 не є сином ОСОБА_3.

Відповідач позов не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що звертаючись з відповідною заявою про внесення змін до актового запису, позивачем не було долучено документів, які у розумінні чинного законодавства можуть бути підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 10 жовтня 2016 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання, у якому той проти позову заперечив та просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши думку позивача, суд ухвалив розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 10.10.2016 суд поставив на обговорення питання про можливість продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Позивач щодо розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечувала.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2 №346 від 15.03.1951, складеного (поновленого) відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області.

У вказаній заяві позивач просила змінити прізвище її батька - ОСОБА_2 з «ОСОБА_10» на «ОСОБА_3».

До вказаної заяви позивачем було додано копії наступних документів: паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2, свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_1 серії НОМЕР_3, свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_4, свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_7 серії НОМЕР_5, свідоцтва про смерть ОСОБА_7 серії НОМЕР_6, свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_7, свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_8, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2015 у справі №362/2378/15-ц, витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження.

Вказану заяву прийнято 16.08.2016 та зареєстровано у журналі за №84/0202-05.06-92 (а.с. 31).

Розглянувши заяву позивача та додані до неї документи, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для внесення змін до актового запису цивільного стану про народження ОСОБА_2 №346 від 15.03.1951, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області.

Відмова Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області у задоволені заяви позивача оформлена висновком від 30.08.2016 (а.с. 20-22).

Вказаний висновок мотивований тим, що позивач до відповідної заяви не надала документів, що підтверджують факт того, що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_3.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду.

Нормативно-правовим актом, що регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, а також визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану є Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 2 цієї ж статті державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Статтею 9 Закону № 2398-VI передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно частини 1 статті 12 Закону № 2398-VI внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

Статтею 22 Закону № 2398-VI передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Суд зазначає, що перелік таких підстав визначений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі - Правила).

Так, відповідно до пункту 2.13 Правил підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду; висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану районного, районного в місті, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України; заява про визнання батьківства; заява матері, яка не перебуває у шлюбі, опікуна, піклувальника або самої повнолітньої особи щодо внесення відомостей про батька дитини, якщо вони не зазначені в актовому записі про народження відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України; заява дружини або чоловіка, які зберегли дошлюбні прізвища, про обрання прізвища одного з них як спільного прізвища або про приєднання до свого прізвища прізвища другого з подружжя згідно із статтею 53 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 4; заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків у разі зміни прізвища одного з них та згода дитини, яка досягла семи років, згідно з частиною третьою статті 148 Сімейного кодексу України; заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, та згода дитини віком від семи до чотирнадцяти років, якій при державній реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, згідно з частиною четвертою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5; актовий запис про зміну імені. Цей актовий запис є підставою: для зміни прізвища батьків в актовому записі про народження малолітніх дітей у разі зміни їх прізвища з дотриманням вимог статті 148 Сімейного кодексу України; для зміни імені батька та по батькові дитини в актовому записі про народження малолітньої дитини у разі подання батьками заяви про зміну по батькові дитини; Актовий запис про шлюб та розірвання шлюбу. Ці актові записи є підставою для зміни прізвищ батьків (одного з них) в актовому записі про народження малолітньої дитини при умові одночасної зміни прізвища дитини; рішення органу опіки та піклування, оформлене розпорядженням районної державної адміністрації чи рішенням виконавчого комітету про зміну прізвища малолітньої дитини відповідно до частини п'ятої статті 148 Сімейного кодексу України.

Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Пунктом 2.1 Правил передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Відповідно до пунктів 2.6 та 2.7 Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2 (пункт 2.12. Правил).

Таким чином, зміни до актового запису цивільного стану вносяться за умови наявності підстав, передбачених пунктом 2.13 Правил на підставі позитивного висновку відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

У судовому засіданні позивач пояснила, що вона є донькою ОСОБА_2, який у свою чергу є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_7. За цих обставин позивач вважає, що прізвище її батька - ОСОБА_2 має бути змінено на «ОСОБА_2».

Обґрунтовуючи підстави для відмови у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_2 №346 від 15.03.1951, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старсамбірського районного управління юстиції Львівської області, відповідач у висновку від 30.08.2016 зазначив, що ОСОБА_7 (матір ОСОБА_2) уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила своє прізвище на «ОСОБА_7» 18.09.1971, тобто після народження ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та досягнення ним повноліття. Водночас ОСОБА_3 не подавались заяви про визнання батьківства стосовно ОСОБА_2.

За цих обставин відповідач вважає, що підстави для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2 та зміни його прізвища на «ОСОБА_2» - відсутні.

Надаючи оцінку таким доводам відповідача, суд зазначає наступне.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 02.10.2014 №9, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Згідно відомостей, що містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_10, матір'ю - ОСОБА_7. Разом з цим, підстава внесення запису про батька у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутня.

Судом встановлено, що відомості про народження ОСОБА_2 до Державного реєстру актів цивільного стану громадян було внесено 20.02.2013 на підставі актового запису про народження від 15.03.1951 № 346, що був складений (поновлений) відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області.

Згідно листа-підтвердження Старосамбірського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області відомості, внесені 20.02.2013 до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_2 повністю відповідають даним, вказаним у паперовому носії актового запису (а.с. 47).

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.1971 між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Долинським районним бюро реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого кожним з подружжя було обране прізвище «ОСОБА_7».

Таким чином, на момент народження ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) його мати - ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 не перебувала.

Натомість шлюб з ОСОБА_3, який за твердженням позивачки є батьком ОСОБА_2, було зареєстровано через 35 років після народження ОСОБА_2, а саме - 18.09.1971.

Тому, беручи до уваги, що на момент реєстрації шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та, відповідно, зміною прізвища ОСОБА_7 на «ОСОБА_7» ОСОБА_2 досяг повноліття, а також зважаючи на ту обставину, що матеріали справи не містять доказів, що свідчили б про визнання ОСОБА_3 батьківства стосовно ОСОБА_2, суд погоджується з висновками відповідача про відсутність (у контексті поданих документів) підстав для зміни прізвища ОСОБА_2 на «ОСОБА_2».

Суд зауважує, що внесення змін до актових записів цивільного стану проводиться відповідним відділом державної реєстрації актів цивільного стану лише за наявності достатніх підстав, які підтверджуються документально. В інших випадках питання внесення змін є предметом розгляду суду, до юрисдикції якого входить визнання фактів, що мають юридичне значення.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, що беззаперечно підтверджували б факт того, що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_3, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_2 в частині прізвища є обґрунтованою.

Посилання позивача на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2015 у справі №362/2378/15-ц суд відхиляє, позаяк вказаним рішенням не встановлено факту родинних зв'язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чи визнання останнім батьківства стосовно ОСОБА_2.

Вимоги позивача про зобов'язання відповідача внести зміни до актового запису №346 від 15.03.1951 про народження ОСОБА_2 ОСОБА_1 є похідними від вимог про визнання протиправної відмови Васильківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.08.2016, а тому задоволенню не підлягають.

Одночасно з цим суд зазначає, що з огляду на положення статтей 1 та 15 Цивільного процесуального кодексу України, захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин здійснюється у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно статті 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Таким чином, позивач не позбавлена права з метою підтвердження юридичного факту родинних зв'язків між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернутись з відповідною заявою до суду загальної юрисдикції.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач належних і достатніх доказів, які б спростували доводи відповідача, не надав.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Докази понесення таких судових витрат відповідачем у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.