Справа № 826/20945/15
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Київ К/800/14257/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Маринчак Н.Є.

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2016 р.

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 р.

у справі № 826/20945/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ» (далі - позивач, ТОВ «Авер-ТЕХ») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 р. № 003374/15-04.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2016 р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 р., в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2016 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 р. і направити справу на новий судовий розгляд.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу не надав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовою особою ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена перевірка ТОВ Авер-ТЕХ» щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень до установ банку на сплату земельного податку за період з 05.06.2014 р. по 18.09.2014 р., за результатами якої складено акт від 27.05.2015 р. № 351/1504 та встановлено порушення позивачем вимог пунктів 287.3, 287.4 статті 287 Податкового кодексу України внаслідок недотримання строків сплати по земельному податку (порушено термін сплати узгоджених податкових зобов'язань на 105 днів).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було винесене податкове повідомлення-рішення від 19.06.2015 р. № 003374/15-04, яким, за затримку на 105 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 339 794,38 грн., позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 67 958,88 грн.

Вказані обставини слугували підставою для звернення ТОВ Авер-ТЕХ» з позовом до суду у даній справі.

Суди першої та апеляційної інстанцій вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили з наступного.

Відповідно до статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 19.04.2013 р. ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з земельного податку на загальну суму 509 861,85 грн., з яких 339 794,38 грн. - за основним платежем та 170 067,47 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач оскаржив його в судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2014 р. по справі № 826/14339/13-а позов задоволено повністю. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 р. вказану постанову Окружного адміністративного суду міста Києва скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.11.2014 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2014 р. у справі № 826/14339/13-а - залишено без змін.

Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, судове рішення у справі № 826/14339/13-а набрало законної сили 24.04.2014 р., а відтак, відповідно до приписів пункту 51.16 статті 51 Податкового кодексу України і грошове зобов'язання стало узгодженим з 24.04.2014 р.

Разом з тим, сума податкового зобов'язання, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 19.04.2013 р. № , була погашена позивачем платіжними дорученнями від 12.09.2014 р. № 15168 та від 18.09.2014 р. № 15226, тобто з порушенням пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням вимог частини третьої статті 2, частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

В свою чергу, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-ТЕХ» - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2016 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 р. у справі № 826/20945/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) Н.Є. Маринчак
З оригіналом згідно