Справа № 813/890/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Справа №876/6337/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ) Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа) та Фонду в якому просив:

визнати протиправними дії щодо не включення позивача в загальний реєстр вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

зобов'язати Фонд включити ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

зобов'язати Фонд та Уповноважену особу вжити заходів щодо відшкодування позивачу 160000грн грошових коштів за рахунок Фонду у встановленому порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ним та ПАТ 25.11.2014 було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів №002-13997-251114 (далі - Договір), відповідно до якого банк відкрив відповідний рахунок. На цей рахунок 18.11.2014 позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю «КСК» (далі - ТОВ) було надано зворотну фінансову допомогу в розмірі 160000грн, що на думку відповідача свідчить про штучність та фіктивність правових підстав для отримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування та є підставою для відмови включення ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. З таким висновком відповідачів позивач не погоджується та зазначає, що у рішенні про визнання правочину недійсним відсутні посилання на передбачені законом підстави визнання правочину недійсним.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі №813/890/16 заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила Уповноважена особа, яка покликаючись на недоведеність обставин, які мають значення для справи просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що Уповноваженою особою не вчинено жодних протиправних дій, які б могли зашкодити реалізації позивачем своїх законних прав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача, щодо нікчемності Договору з мотивів перерахування коштів на рахунок позивача юридичною особою, що і стало підставою не включення ОСОБА_3 до загального реєстру вкладників ПАТ, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, не ґрунтуються на нормах законодавства.

Повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02.03.2015 Правлінням Національного Банку України (далі - НБУ) прийнято постанову №150 «Про віднесення ПАТ до категорії неплатоспроможних».

02.03.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. строком на 2 роки з 05.10.2015 по 04.10.2017.

11.06.2015 на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що ПАТ починає виплати коштів вкладників за договорами, строк дії яких закінчився до 03.03.2015 та за договорами банківського рахунку.

17.09.2015 згідно протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ, призначеної наказом Уповноваженої особи від 29.05.2015 №408, застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, зокрема і до Договору.

Листом від 29.09.2015 №9294/29 позивача повідомлено про нікчемність трансакції (операції) від 26.11.2014 по перерахуванню коштів в сумі 160000грн на відповідний рахунок від ТОВ, що була здійснена з призначенням платежу «Безпроцентна фінансова допомога на зворотній основі згідно договору від 18.11.2014 1811/1-БП».

Правлінням НБУ прийнято постанову від 02.10.2015 №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ» (далі - Постанова), виконавчою дирекцією Фонду на підставі Постанови прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ та делегування повноважень ліквідатору банку» (далі - Рішення).

08.10.2015 в офіційному друкованому органі - газеті «Голос України» №187 (6191) опубліковано оголошення про те, що відповідно до Постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято Рішення.

Вважаючи дії Уповноваженої особи щодо не включення позивача до переліку вкладників протиправними та не погоджуючись із рішення про визнання укладеного ним Договору нікчемним останній звернулася до суду з цим позовом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що цей спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку апеляційного суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій ст6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII) передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон №2121-III) передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У п.6 ст.2 Закону №4452-VI зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі №21-286а16.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому ч.1 ст.203 КАС визначає, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та постановлення ухвали про закриття провадження у цій справі.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року скасувати та закрити провадження у цій справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 14 листопада 2016 року.