Справа № 822/2663/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2016 р. м. Київ К/800/1683/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.

секретаря судового засідання Ковтонюка С.Д.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Шостацької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області (далі - ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому, з врахуванням збільшених позовних вимог, просив: стягнути з ГУ

ДС України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21 травня 2014 року по день прийняття рішення; стягнути з ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що наказом ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області від 20 травня 2014 року №300 старшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_4 звільнено з посади пожежного-рятувальника 28 державного пожежно-рятувального поста 11 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області з 20 травня 2014 року в запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за пунктами 173, 176 підпункту 3 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №593 (далі - Положення) (за станом здоров'я).

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відсутні правові підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 травня 2014 року, оскільки Кодексом цивільного захисту України та Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, не передбачено стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку на користь осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту у разі невиплати у встановлені строки з вини уповноваженого органу такої служби звільненій особі сум, належних їй при звільненні.

Згідно частини першої статті 99 Кодексу цивільного захисту України до персоналу (кадрів) органів управління та сил цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір.

Частиною п'ятою вказаної статті передбачено, що трудові відносини працівників органів управління та сил цивільного захисту регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

Відповідно до частин другої, третьої статті 101 Кодексу цивільного захисту України порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України. На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає необгрунтованим посилання судів попередніх інстанцій на те, що нормами Кодексу цивільного захисту України визначено, що законодавством про працю, державну службу та укладеними договорами (контрактами), регулюються тільки трудові відносини працівників органів управління та сил цивільного захисту, оскільки норми КЗпП України можуть застосовуватись до відповідних відносин в тій частині, що не визначені або не суперечать спеціальному законодавству, яке регулює відповідні трудові відносини.

Отже, під час нового розгляду судам необхідно встановити які виплати належали позивачу при звільненні, чи проведено відповідачем з ним повний розрахунок в день його звільнення, чи допущено відповідачем затримку цього розрахунку.

У випадку наявності такої затримки судам необхідно провести відповідний розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі відповідних письмових доказів.

Судами попередніх інстанцій дані обставини не встановлено, а тому ухвалені ними судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

Частиною першою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді М.М.Олексієнко

І.В. Штульман