Справа № 2-а-315/11
Суддя: Олексієнко М. Ю.
Дата ухвалення: 2011-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Галицький районний суд м.Львова
Справа № 2-а-315/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2011 Галицький районний суд міста Львова у складі :

головуючої судді - ОЛЕКСІЄНКО М.Ю.

при секретарі - МОЙСЕВИЧ С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є дитиною війни та у відповідності із ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, незважаючи на те, що дію зазначеної норми закону було спочатку призупинено, а згодом відновлено за рішенням Конституційного Суду України, яке має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції, йому не виплачено надбавку до пенсії. Просить стягнути таку на його користь за період з 2006 по 2011 роки, поновивши строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 17 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення недоплаченої щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 01 січня 2006 року до 21 липня 2010 року залишено без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду. У решті вимоги позивача в межах строку підлягають розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви позовної заяви, дав аналогічні пояснення, просить позов задовольнити та проводити виплати в подальшому відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити, пояснив, що на законодавчому рівні не прийнято нормативного акту на виконання вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином обчислювати вказаний розмір за відсутності поняття «мінімальна пенсія за віком»як розрахункової величини.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення серії П № 422385, виданого 30 січня 2001 року (а.с.5), позивач є дитиною війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімального розміру пенсії за віком.

Чинність вищезазначеної норми було зупинено на 2006 рік, згідно Закону України від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік», а Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19 січня 2006 року встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»запроваджуються у 2006 році поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом ОСОБА_2 України з питань бюджету. Протягом 2006 року Верховною радою України та Кабінетом Міністрів України нормативно-правових актів щодо запровадження підвищення до пенсій, згідно із ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»не приймалось, і положення цього закону реалізовані не були.

Статтею 11 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року передбачено, що підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Положення ст. 11 втратило чинність як таке, що визнано неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, що свідчить про відновлення пільг та гарантій, передбачених дітям війни.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28 грудня 2007 року статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Зміни до вищезгаданої норми Закону втратили чинність, оскільки були визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

Після рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, у 2009-2010 роках до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»жодних змін не вносилось, а відтак діє норма, згідно якої дітям війни виплачується підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти, які за рішення Конституційного Суду України визнаються неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішень про їх неконституційність.

Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України судом визначено, що у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм громадянам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства, однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, що черговий раз доводить безпідставність невиплати позивачці доплати до пенсії, передбаченої чинним законодавством.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а доплату до пенсії покладено на відповідача по справі - Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що підвищення до пенсії позивачу, як дитині війни, в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме, 30% мінімальної пенсії за віком у 2010 році не проводилась.

Оскільки відповідачем не представлено жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку звернення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідача слід зобовязати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 22 липня 2010 року і проводити таке до часу внесення змін у законодавство з врахуванням абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та виплачених сум.

Вихідним критерієм обчислення розміру підвищення до пенсії, виплат, допомоги дітям війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»є розмір мінімальної пенсії за віком, визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Покликання відповідача щодо неможливості застосування ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»для розрахунку надбавки, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не заслуговує на увагу.

Однак, підстав до задоволення вимог позивача щодо визнання дій відповідача неправомірними суд не вбачає,

До такого висновку суд приходить на підставі зібраних та перевірених в ході судового розгляду доказів та матеріалів справи, наданих сторонами.

Керуючись ст. ст. 7-11, 86, 128, 161-162, 167 КАС України, на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 22 липня 2010 року і проводити таке до часу внесення змін у законодавство з врахуванням абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАС України, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ

Оригінал постанови.