Справа № 201/13355/16-а(2-а/201/1071/2016)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Антонюк О.А.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2016 рокусправа № 201/13355/16-а(2-а/201/1071/2016)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання - Трахт К.О., з участю позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Сокол І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2016 р. у справі №201/13355/16-а(2-а/201/1071/2016) за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Управління Держгеокадастру у місті Дніпропетровськ Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Управління Держгеокадастру у місті Дніпропетровськ Дніпропетровської області, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 17.12.1998 року за №2478, в частині надання дозволу на безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки, площею 0,0631 га за адресою АДРЕСА_1, право власності на яку оформлено державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 22.03.1999 року;

- визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 22.03.1999 року, виданий на ім'я ОСОБА_5, на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0631 га за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2016 р. позивачу відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.109 КАС України та рекомендовано звернутися до належного суду з позовною заявою в порядку, передбаченому нормами ЦПК України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини, які регулюються нормами адміністративного права, оскільки відповідач своїми діями щодо надання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки порушив права позивача, як співвласника та правила щодо пропорційного поділу земельної ділянки відповідно до частки кожного співвласника у спільному майні, що призвело до виникнення спору, який вирішується в судовому порядку.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Третя особа в судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду з позовною заявою посилаючись на норми КАС України, тобто у порядку адміністративного судочинства, а спірні правовідносини виникли з приводу дій та рішень відповідача щодо нерухомого майна (земельна ділянка).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України, передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження..

Згідно ст. 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 7 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Отже спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

З адміністративного позову вбачається, що предмет спору в даній справі безпосередньо пов'язаний з правом володіння, користуванням та розпорядженням майном, отже вказаний спір є приватноправовим та виник із відносин, урегульованих нормами цивільного права та ці відносини пов'язані зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельну ділянку на засадах рівності.

В даному випадку існує спір про право, що в свою чергу виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства, оскільки згідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України такі спори відносяться до компетенції судів, які розглядають справи в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з тим, що чинним законодавством не передбачена можливість розгляду у порядку адміністративного судочинства вищевказаного спору.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження по цій справі.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2016 р. у справі №201/13355/16-а(2-а/201/1071/2016) за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Управління Держгеокадастру у місті Дніпропетровськ Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 14 листопада 2016 року, в повному обсязі ухвала складена 15 листопада 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді В.А.Шальєва

Н.А.Олефіренко