Справа № 219/9470/16-а
Суддя: Брежнев О. А.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/9470/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

за участю секретаря Котинської А.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Браницької Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації щодо відмови в призначенні щомісячної адресної грошової допомоги для переміщених осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та зобов'язання відповідача здійснити виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона разом з двома неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в Управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації, про що вона отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 10 березня 2015 року. До 18 березня 2016 року їй та її дітям була призначена та виплачувалась щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання,в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 18 березня 2016 року позивач звернулась через Ощадбанк про продовження виплат щомісячної адресної допомоги їй та її дітям для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, але їй було відмовлено. В повідомленні про відмову у надані допомоги переміщеним особам на проживання від 25 березня 2016 року було зазначено, що вона, як представник сім'ї, не має права на допомогу переміщеним особам на проживання, сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО. Відповідно до п. 7 постанови КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року, якщо працездатна особа не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання, її розмір на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період припиняється». З цими доводами УПСЗН позивач повністю не погодилась і 20 липня 2016 року звернулась зі скаргою до Артемівської районної державної адміністрації, але там їй відмовили на тій підставі, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 березня 2016 року встановлено, що в її власності є житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3. Враховуючи це, 25 березня 2016 року УПСЗН прийнято рішення про відмову в надані грошової допомоги. В липні 2016 року вона звернулась до суду за захистом своїх прав і прав своїх малолітніх дітей. 03 серпня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області виніс постанову, якою визнав протиправним та скасував рішення УПСЗН Артемівської райдержадміністрації від 25 березня 2016 року і зобов'язав поновити з 18 березня 2016 року виплату щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг їй та її дітям. 18 вересня 2016 року спливав шестимісячний строк на який призначається адресна допомога. 12 вересня 2016 року вона, як уповноважений представник сім'ї, звернулась до управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації через філію ДОУ АТ «Ощадбанк» в м. Бахмут із заявою про надання щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. 20 вересня 2016 року вона звернулась до УПСЗН щоб дізнатись про долю її заяви і отримала «Повідомлення про відмову у надані допомоги переміщеним особам на проживання» від 20 вересня 2016 року на тих самих підставах, що і попередній раз, тобто немає права на допомогу переміщеним особам на проживання, оскільки сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО. Оскільки вона та члени її сім'ї не мають у власності житлові приміщення розташовані за межами району проведення антитерористичної операції відмова в наданні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг є протиправною. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить позов задовольнити.

Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила скасувати рішення відповідача про відмову у виплаті допомоги від 20 вересня 2016 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги, утому числі і уточнені вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Браницька Т.Ю., яка діє на підставах та повноваженнях, перевірених судом, у судовому засіданні позовні вимоги, разом з уточненням не визнала та зазначила, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» ОСОБА_1 отримала довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 10 березня 2015 року № . Адресна допомога призначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житло-комунальних послуг», відповідно до п. 6 якої грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населенні пункти, що розташовані на лінії зіткнення. У своїй заяві від 12 вересня 2016 року позивач не надала інформацію про наявність у неї або будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населенні пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно у ОСОБА_1 окрім двох квартир, розташованих в м. Донецьку, також перебуває у власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3, який є також і місцем її фактичного проживання відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 10 березня 2015 року № . Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. В цих Переліках є м. Донецьк, в якому у позивача є житлове приміщення, але с. Дронівка Артемівського району Донецької області немає, тобто с. Дронівка Артемівського району Донецької області є територією, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі і с. Дронівка не розташоване на лінії зіткнення та не є тимчасово окупованим населеним пунктом. Таким чином, представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 вмотивовано відмовлено у наданні адресної допомоги, у зв'язку з чим просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно ч. 1 «Порядку оформлення і видачі довідки про взятті на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції», затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509 довідка про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до постанови КМУ від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій, довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509.

З копії довідки № від 10 березня 2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в Управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7) у позивача є малолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, серії НОМЕР_2 (а.с.8) та малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області (а.с.13-20) від 03 серпня 2016 року позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації від 25 березня 2016 року «Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання». Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації поновити з 18 березня 2016 року виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Постанова набрала законної сили 23 серпня 2016 року.

Разом з тим, рішенням від 20 вересня 2016 року ОСОБА_1, до складу сім'ї якої входить неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання у зв'язку з тим, що сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО (а.с.34).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_1 має у власності наступні нерухомі об'єкти: 1) двокімнатну квартиру загальною площею 46,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1; 2) трикімнатну квартиру загальною площею 65,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2; 3) житловий будинок АДРЕСА_3 (а.с.27-28).

Відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

У відповідності з вимогами ч. 2 вищевказаної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування,їхні посадові та службові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб ,що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правовий спір фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (далі - Постанова № 505), визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до пункту 5 вказаної Постанови № 505, для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

Згідно абзацу 6 пункту 5 Постанови № 505, установа уповноваженого банку відкриває уповноваженому представнику сім'ї поточний рахунок та не пізніше трьох робочих днів з дати відкриття зазначеного рахунка надсилає його заяву про призначення грошової допомоги (заяву, в якій уповноважений представник сім'ї повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги) разом з документами, що додаються до неї, відповідному уповноваженому органу із супровідним листом, в якому зазначаються реквізити поточного рахунка. У разі коли від установи уповноваженого банку надійшла заява про призначення грошової допомоги, до якої не додано всіх необхідних документів, передбачених пунктом 5 цього Порядку, уповноважений орган надсилає уповноваженому представнику сім'ї повідомлення про перелік документів, які необхідно подати додатково.

Відповідно до пункту 8 Постанови № 505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

Як вбачається з пункту 6 Постанови № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

При прийнятті рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання відповідач керувався розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року, яким затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до яких с. Дронівка Артемівського району Донецької області, в якому позивач має житловий будинок, не відноситься.

Разом з тим, посилання відповідача на вказане розпорядження є невірним, оскільки пункт 6 Постанови № 505 визначає, що грошова допомога не призначається особам, які мають житлове приміщення, розташоване не лише в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, але і районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14.04.2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669 - VIII (із змінами і доповненнями), період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно із підпунктом 2 пункту 1 додатку до вказаного розпорядження до зазначених населених пунктів належить село Дронівка Артемівського (нині - Бахмутського) району Донецької області.

Крім того, наказом антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» від 07 жовтня 2014 року N 33/6/а, визначено, що Донецька і Луганська області визначені з 07 квітня 2014 року як райони проведення антитерористичної операції, кінцева дата проведення якої не зазначена, вказаний наказ на теперішній час є діючим.

Таким чином, висновки відповідача про наявність у позивача житлового приміщення, розташованого не лише в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, але і районах проведення антитерористичної операції та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, при прийнятті рішення про відмову у наданні позивачу допомоги як переміщеній особі на проживання, є необґрунтованими, таким, що суперечить нормам діючого законодавства України, у зв'язку з чим рішення про відмову у наданні ОСОБА_1, до складу сім'ї якої входить неповнолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, допомоги переміщеним особам на проживання від 25 березня 2016 року у зв'язку з тим, що сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Частиною 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 49 Конституції України).

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Посилання відповідача в повідомленні про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 20 вересня 2016 року на пункт 7 Постанови КМУ № 505, є взагалі некоректним, оскільки, вказаний пункт викладений у повідомленні не в повному обсязі, а саме, в такій редакції: «якщо працездатна особа не працевлаштувалась протягом двох місяців з дня призначення допомоги на проживання, її розмір на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період припиняється». Проте, пункт 7 Постанови № 505 має виключення і таке формулювання: якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Судом встановлено, що позивач має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, при цьому останньому не виповнилося трьох років, тобто застосування відповідачем пункту 7 Постанови № 505 до позивача є неправильним та необґрунтованим. Крім того, позивач пояснила, що до вагітності вона перебувала на обліку у центрах зайнятості, що також підтверджується і копією її трудової книжки (а.с.10).

Суд при вирішенні справи керується верховенством права, принципом законності, на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та зобов'язаний перевірити чи було відповідачем прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 3 статті 2 КАС України). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії підлягають задоволенню, і рішення відповідача слід скасувати, оскільки без скасування цього рішення суд не зможе в повній мірі гарантувати дотримання і захист прав позивача та її малолітніх дітей, які визначені найвищими цінностями у діяльності держави.

Оскільки вимоги зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації здійснити виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» є похідними від вимоги про визнання дій відповідача неправомірними, та судом встановлені неправомірні дії відповідача, що потягли прийняття необґрунтованого рішення про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання, вони підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідача щодо того факту, що с. Дронівка не розташоване на лінії зіткнення, та не знаходиться в зоні АТО, в якому проживає позивач разом зі своїми малолітніми дітьми є такими, що не ґрунтуються на Законі, а тому не можуть бути взяті до уваги судом при постановці даного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 17, 69, 71, 160-163 КАС України, ст. 8, 19, 22, 24, 64 Конституції України, постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації від 20 вересня 2016 року «Про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання».

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації здійснити виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (із змінами та доповненнями) «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Повний текст постанови суду виготовлено 15 листопада 2016 року.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Артемівський міськрайонний суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя АО. .Брежнев