Справа № 820/3400/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 листопада 2016 р. Справа № 820/3400/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Король Д.О.,

за участю: представник позивача - Підвербної І.В.,

представник відповідача - Шульги В.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.06.2016 року №, винесене Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.06.2016 року №, винесене Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкові повідомлення-рішення № та № від 09.06.2016 року Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, оскільки прийняті з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для їх скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що фахівцями Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на підставі наказу №495 та направлення №439 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" з питань дотримання вимог податкового законодавства України по фінансово-господарським відносинам з ТОВ «Техком Плюс» за грудень 2014 року, лютий 2015 року, березень 2015 року, та ТОВ «Еталонтехсервіс» за травень 2015 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №1735/20-30-14-01/003359182 від 23.05.2016 року, яким встановлені порушення Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД":

- ст. 1 п. 2 ст. 3, п. 1 п. 2 ст. 9, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996 (із змінами та доповненнями); п.п. 1.1 п. 1, пп. 1.2 п. 1, п. 2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.01.1995 р. № 88 п. п. 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, ст. 135, ст. 137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, зі змінами доповненнями, Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" занижено фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національний положень БО на загальну суму 1254944 грн. у т.ч. у 2015 році на суму 1254944 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, зі змінами доповненнями, Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 250989 грн., а саме за лютий 2015 року на суму ПДВ 21061 грн., за березень 2015 року на суму ПДВ 47082 грн., за травень 2015 на суму ПДВ 182846 грн.

На підставі висновків акту перевірки №1735/20-30-14-01/003359182 від 23.05.2016 року Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 09.06.2016 року:

- №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1254944 грн.

- №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 182846 грн.

Додатково суд вважає за необхідне відзначити, що Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на підставі висновків акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення №, яке позивачем оскаржено до суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2016 року (справа №820/3398/16) адміністративний позов Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 09.06.2016 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що за 2015 р. підприємством позивача задекларовано збиток по податку на прибуток у сумі 10518643 грн.

Позивачем, Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД", надавались до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області податкові декларації з податку на додану вартість, зокрема, за травень 2015 року, яка була предметом перевірки.

В ході перевірки фахівцями податкової інспекції встановлено відхилення вказаних позивачем сум та сум проведеної перевірки. Відхилення складає суму у розмірі 1254944 грн.

Відповідно до п. п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п. п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового Кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 р. № 88.

Згідно з п. 1.2 Положення №88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Згідно п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 розд. Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 09.06.2016 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «Техком Плюс» (в якості постачальника) та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" (в якості покупця) 08.01.2014 року укладено договір №3 (а.с.36-36 том 2).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на вказаних умовах запасні частини до тракторів, автомобілів, підшипників, ременів та інші товари, (далі - товар), партіями, у термін, в асортименті, кількості та за цінами, що вказані в видаткових накладних та/або специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору після підписання його сторонами.

У п. 2.1 договору вказано, що загальна сума договору являє собою сукупність узгоджених сторонами партій товару у грошовому вигляді і складає 30000000,0 грн.

Термін дії договору - з моменту підписання сторонами договору до 31.12.2018 року (п.9.4).

В підтвердження факту виконання договору поставки до матеріалів справи позивачем надані належним чином завірені копії:

- видаткових накладних №03/02-6472, № 04/02-6476, №04/02-6478, №05/02-6483, №06/02-6489, №10/02-1496, №12/02-10, №12/02-11, №13/02-6512, №13/02-6513, №13/02-6520, №13/02-6521, №25/02-6521, №25/02-6557, №25/02-6555, №18/02-6529, №25/02-6559, №02/03-6580, №13/02-6514, №02/03-6581, №02/03-6582, №03/03-6588, №04/03-6591, №03/03-6587, №04/03-6592, №04/03-6593, №30/03-6715, №30/03-6716, №30/03-6714, №30/03-6713, №23/03-6685, №23/03-6686, №23/03-6687, №23/03-6688, №23/03-6689, №23/03-6690, №30/03-6712, №23/03-6684, №23/03-6683, №19/03-6673, №19/03-6672, №10/03-6626, №11/03-6633, №306/03-6615, №06/03-6605, №30/03-6717;

- податкових накладних №83, №84, №86, №87, №85, №64, №48, №54,№46, №47, №44, №45, №31, №26, №25, №19, №14, №13, №12, №8, №53, №123, №124, №125, №126, №127, №128, №131, №100, №93, №94, №95, №96, №97, №98, №99, №85, №86, №53, №48, №28, №33, №12, №13, №14, №8, №9, №2, №3;

- накладних на внутрішнє переміщення №4, №9, №7, №8, №9, №3, №4, №1, №1, №7, №7, №9, №5, №6, №7, №4, №7, №3, №7, №9, №1, №8, №3, №4, №1, №9, №0, №7, №5, №6, №3, №1, №4, №6, №8, №7, №6, №0, №3, №7, №1, №6, №9, №4, №5, №1, №1, №0, №6, №1, №0, №9, №6, №3, №8, №9, №0, №9, №9, №1, №66, №5, №9, №5, №7, №0, №8, №4, №7, №3, №2, №5, №2, №8, №9, №6, №5;

- платіжних доручень №107, №126, №159, №196, №197, №215, №306, №330, №331.

Товарно-матеріальні цінності було отримано працівниками підприємства позивача, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією журналу реєстрації довіреностей (а.с.155-166 том 4).

Також судом встановлено, що між ТОВ «Еталонтехсервіс» (в якості постачальника) та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" (в якості покупця) 17.04.2014 року укладено договір поставки №81 (а.с.1-4 том 5).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що предметом цього договору є постачання запасних частин, агрегатів та комплектуючих, олив та технічних рідин до автомобілів, тракторів і спецтехніки - далі товар.

Факт реальності вчинення вищевказаного договору підтверджується, наданими представником позивача копіями:

- видаткових накладних №29, №30, №31, №32, №33, №34, №35, №36, №37, №38, №39, №40, №41, №44, №45, №46, №47, №48, №49, №50, №51, №52, №53, №54, №55, №56, №57, №58, №59, №60, №61, №62;

- накладних на внутрішнє переміщення №8, №4, №0, №9, №0, №1, №301, №2, №4, №5, №8, №0, №3, №9, №2, №0, №2, №1, №3, №6, №1, №3, №2, №4, №6, №7, №8, №6, №7, №0, №3, №2, №4, №1, №7, №7, №1, №2, №3, №2, №7, №2, №3, №7, №1, №4, №8, №7, №7, №6, №64, №8, №9, №7, №6, №3, №6, №1, №3, №1, №1, №1, №6, №8, №1, №2, №4, №5, №7, №6, №4, №3, №9, №0, №6, №8, №1, №0, №9, №9, №1, №3, №5, №8, №0, №7, №4, №9, №1, №2, №4, №4, №3, №5, №1, №6, №5, №9, №3, №7, №9;

- актів списання запасних частин від 31.07.2015 року, 29.05.2015 року, 31.08.2015 року, 30.09.2015 року, 30.06.2015 року, 30.12.2015 року, 29.01.2015 року, 29.01.2016 року, 31.12.2015 року, 31.05.2015 року, 31.10.2015 року, 30.04.2016 року, 31.01.2016 року, 29.02.2016 року, 30.11.2015 року, 30.10.2015 року, 31.06.2015 року, 29.04.2016 року;

- роздавальних відомостей за жовтень 2015 року, травень 2015 року, липень 2015 року, червень 2015 року;

- податкових накладних №49, №48, №47, №43, №42, №41, №34, №32, №30, №29, №23, №22, №21, №20, №19, №17, №11, №9, №10, №8, №6.

Оплата за договором здійснена в безготівковій формі та підтверджується платіжними дорученнями №601, №621, №627, №633, №637, №655, №656, які містяться в матеріалах справи.

З пояснень представника позивача встановлено, що транспортування запасних частин зі складу ТОВ «Еталонтехсервіс» здійснювалося власними транспортними засобами КП "ШЛЯХРЕМБУД", що підтверджується подорожніми листами вантажного автомобіля №72948, №72936, №72962, №72551, №72573, №72394, №72394, №72600, №67482, №72676, №72395, №72395, №72747, №72396, №72787, №72809, №72839, №75882, №72948.

Разом з тим, суд зазначає, що між Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" (в якості замовника) та ТОВ «Еталонтехсервіс» (в якості учасника) 01.10.2013 року укладено договір №4 (а.с.39-40 т. 8).

Пунктом 1.1 договору визначено, що учасник зобов'язується протягом строку дії цього договору поставляти замовникові продукти нафтопереробні газоподібні (пропан бутан 23.20.2) (далі - товар), на умовах EXW (вул. П'ятидесятиріччя ВЛКСМ, 28-а), а замовник прийняти і оплатити продукти нафтопереробні газоподібні (пропан бутан 23.20.2).

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір набирає чинності з 01.10.2013 року по 30.12.2017 року.

Слід вказати, що також було укладено додаткові угоди №1 від 16.04.2014 року, №2 від 01.08.2014 року, №3 від 03.09.2014 року, №4 від 03.10.2014 року, №5 від 05.03.2015 року.

На підтвердження факту виконання договору поставки до матеріалів справи позивачем надані належним чином завірені копії видаткових накладних №43, №63, №64, відомостей обліку видачі скрапленого газу за травень 2015 року, актів витрат газу (пропан бутан) за червень, липень, травень, податкових накладних №54, №53, платіжних доручень №618, №654.

Якість товару підтверджується паспортами якості №0408 від 04.08.2014 р., №153 від 30.01.2015 р., №222 від 22.05.2015 р., сертифікатом відповідності Серії ВГ №430937, зареєстрованого в Реєстрі за №UA1.185.0147341-14 .

Придбаний товар поставлений ТОВ «Еталонтехсервіс» на склад, орендований позивачем за договором №4556 від 13.09.2011 р., де й був оприбуткований, що підтверджується накладними на внутрішнє переміщення від 01.05.2015 року, від 17.05.2014 року, від 29.05.2015 року.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що товари отримані згідно умов договорів №3, №81, №4 використовуються позивачем у власній господарській діяльності.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями) податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Первинний документ це документ, який містить відомості про господарські операції та підтверджує факт їх здійснення (ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV), тобто це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарську операцію, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

До первинних документів бухгалтерського обліку належать видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, касові ордери тощо. Всі ці документи містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо доводів відповідача стосовно не належного заповнення первинних документів суд зазначає наступне.

У рішенні Вищого адміністративного суду по справі К/9991/52356/12 вказано, зокрема, відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Суд оцінивши наявні в справі докази зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та контрагентами позивача зобов'язань за спірними правочинами.

Враховуючи вищевикладені факти, суд зазначає, що в ході розгляду справи встановлена реальність укладених правочинів, а надані документи відповідають вимогам чинного законодавства України та можуть вважатися доказами по справі, в розумінні положень глави 6 розділу 2 КАС України.

Відповідно до пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Суд зазначає, що наявна у контролюючого органу інформація про можливі порушення з боку постачальників позивача чи по ланцюгу постачання не може бути підставою для висновків про відсутність реальності здійснених ним господарських операцій з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визначаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд також зазначає, що в силу положень Господарського кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» позивач та його контрагенти є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Суд вважає за необхідне вказати, що сторонами були виконані всі зобов'язання, що передбачені умовами договорів.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Крім того, до суду не надано судових рішень, які набрали законної сили, за якими угоди, вчинені за договорами визнані відповідним судом недійсними.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов такого висновку: "... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Відповідачем не надано, а судом не встановлено доказів на підтвердження викладених в акті перевірки висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

За правилами частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування свого рішення покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення ст. 71 КАС України та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України, котрими встановлена презумпція правомірності рішень платника податків, суд доходить до висновку, що поданих суб'єктом владних повноважень доказів є явно недостатньо для висновку про правомірність спірних податкових повідомлень - рішень.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № та № від 09.06.2016 року Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.06.2016 року №, винесене Центральної об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.06.2016 року №, винесене Центральної об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Стягнути на користь Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" () сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 21566 (двадцять одна тисяча п'ятсот шістдесят шість) грн 85 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (код ЄДРПОУ - 39859805).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.