Справа № 161/7200/16-а 2-а/161/445/16
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року Справа № 876/5568/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2016 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання нечинною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 01.06.2016 року звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання нечинною та скасування постанови №250 від 24.05.2016 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статті 152 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги у сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06 квітня 2016 року інспектором департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради Поліщуком Сергієм Валентиновичем було складено протокол про адміністративне порушення №300-16 про те, що ФОП ОСОБА_1 було порушено правила благоустрою шляхом розташування об'єкта торгівлі на тротуарі біля будинку №4 по вул. Сенаторки Левчанівської у м.Луцьку, чим порушено ст.152 КУпАП та п.п.2.5.5.1.20 «Правил благоустрою м. Луцька», прийнятих рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 №44/2.

Постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради №250 від 24.05.2016 року, притягнуто до адміністративної відповідальності Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статті 152 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказів встановлення позивачкою об'єкта торгівлі матеріали справи не містять, і відповідачем таких не надано. А згідно наявних та поданих інспектором муніципальної поліції Луцької міської ради фотографії не можливо встановити суб'єкта що здійснює торгівлю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що при винесенні оскаржуваного рішення адміністративна комісія не з'ясувала обставини вчиненого правопорушення та чи наявна вина позивачки у його вчиненні.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з рішення адміністративної комісії, таке не містить опису обставин, встановлених при розгляді справи.

Також судом встановлено, що між ОСОБА_1, як орендарем, та публічним акціонерним товариством «Луцьке виробниче торгівельне швейне підприємство «Волинь», як орендодавцем, було укладено договір оренди невідокремленої частини приміщення № 16-20-від 01.02.2016 року, в якому передбачено, що розмір земельної ділянки, погоджений для користування на період дії договору встановлюється з розрахунку необхідної площі для безперешкодного доступу відвідувачів до орендованого приміщення і досягнення мети найму даного приміщення.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_3 в суді першої інстанції встановлено, що він супроводжував ОСОБА_1 06.04.2016 року до приміщення МВ УМВС України у Волинській області, де вона перебувала до 16:00 години, а протокол про адміністративне правопорушення складений о 12:30 №300-16 від 06.04.2016 року, а тому суд вважає, що це спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частина 4 статті 71 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до вимог статті 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (із змінами), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що в даному випадку відсутні будь які достовірні, належні та допустимі докази вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, при розгляді справи про адміністративне правопорушення вимоги чинного законодавства відповідачем не були дотримані, суд дійшов висновку, що постанова №250 від 24.05.2016 року Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то таким чином, на користь позивача слід стягнути 1157,52 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2016 року у справі №161/7200/16-а провадження №2-а/161/445/16 - скасувати та прийняти нову, якою позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання нечинною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову №250 від 24.05.2016 року Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради.

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 43000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у сумі 1157 (одна тисяча сто п'ятдесят сім) грн. 52 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Луцької міської ради (вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Луцьк, 43000, ).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

В.Я. Макарик

Повний текст постанови виготовлено 16.11.2016 року