Справа № 743/1091/16-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1091/16-а
Провадження №: 2-а/743/116/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

за участю громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3 (брав участь 15.09.2016 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом Сумського прикордонного загону Східного регіонального

управління Державної прикордонної служби України

до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2016 р. Сумський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з названим адміністративним позовом, в якому просив продовжити строк затримання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 12.11.2016 року.

Обґрунтування позову зводиться до того, що:

- громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 був затриманий 10.11.2015 р. прикордонним нарядом ВПС «Середина-Буда» в районі с.Кам'янка Серединобудського району Сумської області;

- на нього був складений адміністративний матеріал по ст. 204-1 ч. 2 КУпАП, а постановою Сумського районного суду Чернігівської області від 13.11.2015 р. останнього примусово видворено з території України;

- рішенням Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби Українивід 12 листопада 2015 р. громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців для підготовки матеріалів про примусове видворення;

- позивач вказує, що на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача за межі України.

Представник Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в судові засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

В судовому засіданні, яке відбулось 15.09.2016 р.громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову, з тих підстав, що строк його затримання не може перевищувати 1 рік, а його затримали 10.11.2015 р. Крім того, надав суду постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 р., яким було зобов'язано ДМС України прийняти рішення про визнання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3 біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства. В дане судове засідання не з'явився.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

По справі встановлено, що:

- о 10 год. 45 хв. 10.11.2015 р., в районі с.Кам'янка Серединобудського району Сумської області, прикордонним нарядом ВПС «Середина-Буда» Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, з метою встановлення особи, складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне затримання від 10 листопада 2016 р., був затриманий: особа, яка представилась громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебував в межах прикордонної служби без документів, що посвідчують особу;

- рішенням Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби Українивід 12 листопада 2015 р. громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було поміщено в пункт тимчасового перебування іноземців для підготовки матеріалів про примусове видворення;

- постановою Сумського районного суду Чернігівської області від 13.11.2015 р. громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 примусово видворено з території України;

- постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 р., (справа № 825/1312/16) було визнано неправомірним та скасовано рішення ДМС України від 30.05.2016 р. № 284-16 про відмову у визнанні громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3 біженцем або особою, що потребує додаткового захисту та зобов'язано ДМС України прийняти рішення про визнання громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3 біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства.

У підпункті "f" п. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у п. 42, 45 рішення від 26 червня 2014 року у справі „Ливада проти України" зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України викладеної в абзаці 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року № 12-рп/2003 затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини.

Верховною Радою України 19.05.2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України згодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції», який набрав чинності 18.06.2016 року.

Вказаним Законом передбачено низку змін до Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з питань забезпечення примусового видворення іноземців.

З огляду на це, з 18 червня 2016 р. законодавство України передбачає та розмежовує:

- затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний захід, яке застосовується з підстав та в порядку визначеному КПК України (п. 8 ч. 2 ст. 131, ч. 2 ст. 176, ст. 207-213 КПК України);

- адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, як адміністративно-процесуальний захід (ст.ст. 260-263 КУпАП);

- затримання іноземця або особу без громадянства, як захід, який застосовується адміністративним судом з підстав та в порядку визначеному КАС України (ст. 183-7 КАС України).

Частиною 7 ст. 183-7 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Уп. 111 рішення від 23 жовтня 2008 року у справі "Солдатенко проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що встановлюючи, що будь-яке позбавлення свободи має здійснюватися "відповідно до процедури, встановленої законом", пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не просто відсилає до національного закону ... він також стосується "якості закону", вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права ... При цьому "якість закону" означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість позбавлення свободи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Виходячи з правового аналізу даних норм, можна стверджувати, що:

- строк кожного з вказаних видів затримань не поєднується між собою;

- КУпАП встановлює строки адміністративного затримання, який не може перевищувати трьох діб;

- законодавство не передбачає можливість продовження адміністративним судом адміністративного затримання особи, проведеного з підстав та в порядку, передбаченому КУпАП, оскільки інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, ВИКЛЮЧНО, в разі затримання особи або продовження ТАКОГО затримання адміністративним судом в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України, що чітко випливає з конструкції частини 7 ст. 183-7 КАС України;

- строк адміністративного затримання застосований до особи органом правомочним здійснювати затримання, в порядку КУпАП відбутий особою, навіть в ПТПІ, не входить в строк затримання особи адміністративним судом в порядку, передбаченому ст. 183-7 КАС України.

Враховуючи те, що громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_3 (як встановлено ЧОАС ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1 не затримувався адміністративним судом за процедурою, передбаченою ст. 183-7 КАС України, а затримувався органом ДПС України, на підставі протоколу про адміністративне затримання від 10 листопада 2016 р., з метою встановлення особи, складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, те, що на даний час минув строк до якого просив позивач продовжити строк затримання відповідача і останній звільнений з Чернігівського ПТПІ, то суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову та продовження строку затримання іноземця адміністративним судом за процедурою, передбаченою ч. 7 ст. 183-7 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 158-163, 183-7 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_3 про продовження строку затримання - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя В.Б. Сташків