Справа № 806/2122/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м.Житомир справа № 806/2122/16

категорія 5.6.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В.,

за участю: представника позивача Андрієнка К.М.,

представника відповідача Юрченка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунальної установи Центральна міська лікарня №2 до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про визнання незаконною та скасування постанови №08/50-0005 від 10.03.2016 р.,

встановив:

Комунальна установа Центральна міська лікарня №2 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про визнання незаконною та скасування постанови №08/50-0005 від 10.03.2016 р. В обґрунтування позову позивач зазначив, що постановою від №08/50-0005 від 10.03.2016 на нього було накладено штраф у сумі 1700 грн. Позивач вважає накладення на нього штрафу безпідставним, оскільки вважає, що у його діях відсутній склад порушення за яке накладено штраф. Зазначає, що зі свого боку позивач вжив всіх заходів в межах своїх можливостей для виконання припису, що відповідачем мало б бути враховано при винесенні постанови. Тому просить скасувати спірну постанову.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях. Зазначив, що постанова №08/50-0005 від 10.03.2016 р. про застосування до відповідача штрафу у розмірі 510,00 грн. була винесена за невиконання вимог припису №08/50-0122 від 28.02.2014. Вказує, що відповідно до Інструкції з організації проведення заходів державного нагляду за суб"єктами електроенергетики, суб"єктами відносин у сфері теплопостачання і споживачами електричної енергії та оформлення їх результатів, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 24.12.2004 №817 припис повинен бути виконаним у повному обсязі. З огляду на це, вважає, що спірна постанова винесена з у рахуванням всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, тому просить відмовити у позові за безпідставністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

26.02.2016 державним інспектором з енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Житомирській області Гошко Я.С. було проведено перевірку виконання Комунальною установою "Центральна міська лікарня №2" вимог припису від 28.02.2014 №08/50-0122.

За результатами позапланового заходу державного нагляду було складено акт перевірки (протокол) від 26.02.2016 №08/50-005 у якому встановлено невиконання вимог п.1 вказаного припису, що полягає у неотриманні проектного рішення про відповідність надійності електропостачання струмоприймачів І категорії надійності згідно ПУЕ (1986) Розділ І пункт: 1.2.17.(а.с.21).

На підставі акту перевірки, за невиконання вимог припису, державним інспектором з енергетичного нагляду Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Житомирській області Гошко Я.С., у відповідності до ст.27 Закону України "Про електроенергетику", винесено постанову від 10.03.2016 №08/50-0005 про накладення на Комунальну установу "Центральну міську лікарню №2" штрафу за порушення законодавства про електроенергетику у розмірі 510,00 грн.(а.с.20).

Вважаючи таку постанову, що прийнята без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи спірну постанову на виконання вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про електроенергетику" державний нагляд (контроль) в електроенергетиці здійснюється центральним органом виконавчої влади з державного енергетичного нагляду.

Частиною 3 статті 9 Закону України "Про електроенергетику" визначено, що способом здійснення державного нагляду (контролю) в електроенергетиці є проведення центральним органом виконавчої влади з державного енергетичного нагляду відповідних обстежень, перевірок, оглядів, інспектування щодо енергетичного обладнання суб'єктів електроенергетики та споживачів енергії у порядку, визначеному Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до Положення про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної і теплової енергії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 серпня 1996 року №929 (далі - Положення), державний енергетичний нагляд за технічним станом та організацією експлуатації електричних, теплових, тепловикористовувальних установок і мереж, режимами споживання електричної та теплової енергії суб'єктів електроенергетики, суб'єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії здійснює Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії (Держенергонагляд).

Пунктом 11 Положення визначено, що Держенергонагляд має право: застосовувати до суб'єктів господарювання штрафні санкції у порядку, визначеному законодавством; вимагати від суб'єктів електроенергетики, суб'єктів відносин у сфері теплопостачання і споживачів електричної енергії усунення порушень законодавства у сфері виробництва, постачання та споживання енергії; надавати (надсилати) суб'єктам електроенергетики, суб'єктам відносин у сфері теплопостачання і споживачам електричної енергії обов'язкові для виконання приписи, розпорядження та інші розпорядчі документи щодо усунення порушень законодавства у сфері виробництва, постачання та споживання енергії.

Згідно з ч.8 ст.7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" невиконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду, тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону України "Про електроенергетику" суб'єкти господарської діяльності несуть відповідальність за правопорушення в електроенергетиці за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, центрального органу виконавчої влади з державного енергетичного нагляду та порушення умов ліцензій - штраф у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що суб'єкт господарювання несе відповідальність у вигляді штрафних санкцій, які накладаються постановою про накладення штрафу за порушення законодавства в галузі електроенергетики та сфері теплопостачання. При цьому, обов"язковою умовою є ухилення від виконання або несвоєчасне виконання умов припису.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна постанова була винесена за невиконання Комунальною установою "Центральна міська лікарня №2" вимог припису від 28.02.2014 №08/50-0122, що полягає у неотриманні проектного рішення про відповідність надійності електропостачання струмоприймачів І категорії надійності згідно ПУЕ (1986) Розділ І пункт: 1.2.17.

У ході судового розгляду справи позивачем не заперечується факт того, що ним не отримано проектне рішення про відповідність надійності електропостачання струмоприймачів І категорії надійності згідно ПУЕ (1986) Розділ І пункт: 1.2.17, що його зобов'язано було вчинити приписом від 28.02.2014 № 08/50-0110.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив що Комунальна установа "Центральна міська лікарня №2" жодним чином не ухилялася від виконання припису, проте з місцевого бюджету, яким у 2014-2016 роках не було передбачено виділення коштів, за рахунок яких було б можливо виконання приписів позивача. На неодноразові звернення до різних державних установ з проханням щодо виділення додаткових коштів для придбання та виконання необхідних робіт вказаних у приписі, коштів виділено не було.

Суд вважає обґрунтованими такі доводи позивача, з огляду на таке.

Судом встановлено, що Комунальна установа "Центральна міська лікарня №2" є неприбутковою медичною установою, що фінансується виключно з місцевого бюджету, власником якої є Житомирська міська рада. Даний факт підтверджується копією статуту КП "ЦМЛ №2"(із змінами) (а.с.12-19).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, з метою виконання вимог припису від 28.02.2014, неодноразово звертався до вищестоящих органів з проханням про цільове виділення коштів, проте коштів виділено не було.

Даний факт підтверджується, зокрема, листами, які направлялися в Управління охорони здоров"я Житомирської міської ради від 06.02.2015, 27.01.2015, 27.11.2014 (а.с.38-40); Управління охорони здоров"я Житомирської міської ради та Департамент охорони здоров"я облдержадміністрації (а.с.41-52).

При цьому, кошти в сумі 1170,0 тис. грн. на виконання заходів, передбачених приписом, були виділені рішенням Житомирської міської ради 16.06.2016 №169. Однак, головним розпорядником коштів визначено Управління капітального будівництва Житомирської міської ради, що підтверджується додатком 1 до рішення. (а.с.53).

Тобто, на час винесення спірної постанови, позивачем вживалися заходи на виконання припису відповідача, проте кошти на виготовлення відповідного проекту виділені не були.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач 25.05.2016 звернувся з листом №957 до Начальника управління капітального будівництва Житомирської міської ради з проханням надати інформацію щодо етапів проведення робіт, на які виділені кошти у сумі 1170,0 тис. грн, у зв"язку надходженням припису.(а.с.10)

Проте, як пояснив представник позивача, відповіді на даний лист отримано не було.

Крім того, позивач звертався до Управління охорони здоров"я Житомирської міської ради з проханням надати інформацію щодо етапів проведення робіт, у зв"язку з неотриманням відповіді на запит від УКБ та неодноразовим надходженням Приписів, що підтверджується з листами від 16.06.2016, 09.09.2016, 25.05.2016. (а.с.8-9).

Про дані обставини відповідачу було відомо, проте не враховано при прийнятті спірної постанови.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що, позивач був позбавлений можливості виконати припис від 28.02.2014 через наявність об'єктивних обставин, а не внаслідок волевиявлення та свідомого ухилення. Також суд звертає увагу, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про прагнення виконання зобов"язань з боку позивача, але цей факт не було взято до уваги посадовими особами відповідача, що на думку суду, зумовило порушення прав та законних інтересів позивача.

Крім того, пунктом 7.7. Інструкції з організації проведення заходів державного нагляду за суб"єктами електроенергетики, суб"єктами відносин у сфері теплопостачання і споживачами електричної енергії та оформлення їх результатів, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 24.12.2004 №817 у прикінцевій частині припису наводиться інформація щодо порядку надання інспектору (відповідному структурному підрозділу Держенергонагляду) відомостей про виконання вимог припису та повідомлення про повне виконання заходів приписної частини, підписи інспекторів, що оформили припис, та керівника суб'єкта господарювання.

Як встановлено судом, про виконання припису № 08/50-0110 від 28.02.2014, позивач повинен був повідомити відповідача у строк до 31.12.2014, про що й вказано у приписі.

При цьому, суд наголошує, що спірна постанова, за невиконання вимог даного припису від 28.02.2014 винесена відповідачем лише 10.03.2016.

Згідно зі ст.238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Строки застосування адміністративно-господарських санкцій встановлені ст.250 ГК України, відповідно до ч.1 якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Зі змісту цієї статті випливає, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання порушення, контролюючий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених ч.1 ст.250 ГК України. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Враховуючи те, що порушення відповідачем виявлено у 2014 році, а штраф до позивача застосовано лише у березні 2016 року, суд дійшов висновку, що відповідачем пропущено строк застосування адміністративно-господарських санкцій, встановлений ст. 250 Господарського кодексу України.

При цьому , суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо того, що починаючи з 2009 року, неодноразово переносила терміни виконання приписів позивачу, оскільки за не виконання вказаних приписів до позивача застосовувався штраф, який ним сплачувався до бюджету. Отже, такі посилання жодним чином не відносяться до обставин даної справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем в порушення приписів вищенаведених норм було необґрунтовано та безпідставно прийнято постанову №08/50-0005 від 10.03.2016 р. про накладення штрафу за порушення законодавства в галузі енергетики та теплопостачання до Комунальної установи Центральна міська лікарня №2, зокрема, з порушенням строку застосування, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, у зв'язку із чим спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що при прийнятті рішення відповідач, як суб"єкт владних повноважень, не врахував, зокрема, міру можливості та достатності обсягу повноважень позивача щодо виконання припису, а також ту обставину, що відповідач вживав всі заходи в межах своїх можливостей для його усунення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав до суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним рішення щодо застосування до позивача штрафу у розмірі 510,00 грн.

З урахуванням викладеного суд, вважає, позов обґрунтованим, тому задовольняє його у повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України ,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №08/50-0005 від 10.03.2016 р. про накладення штрафу за порушення законодавства в галузі енергетики та теплопостачання.

Відшкодувати Комунальній установі Центральна міська лікарня №2 з Державного бюджету України 1378,00 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 15 листопада 2016 р.