Справа № 826/25370/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Державної регуляторної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Державної регуляторної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство Виробниче об'єднання «Автотранспортник» про визнання незаконним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до суду з позовом у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати незаконним та скасувати розпорядження Державної регуляторної служби України № 42 від 23.10.2015 р. в частині зобов'язання позивача скасувати наказ № 31-Л від 25.08.2015 р. щодо відмови публічному акціонерному товариству Виробниче об'єднання «Автотранспортник» у видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва IV, V категорії складності та розглянути заяву останнього від 13.08.2015 р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Державна регуляторна служба України, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати згадане судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 серпня 2015 р. публічне акціонерне товариство Виробниче об'єднання «Автотранспортник» звернулось до Державної архітектурно-будівельної інспекції України із заявою про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури.

Наказом № 31-Л від 25.08.2015 р. «Про результати розгляду питань щодо ліцензування» позивач відмовив у видачі ліцензії у зв'язку з невідповідністю поданих документів ліцензійним умовам, про що ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» направлено повідомлення № 40-402-650/44 від 27.08.2015 р.

За змістом цього повідомлення Ліцензійною комісією встановлено невідповідність поданих документів Ліцензійним умовам провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 47 від 27.01.2009 р (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 06.10.2010 № 392) зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2009 р. за № 226/16242 (надалі за текстом - «Ліцензійні умови»).

22 вересня 2015 р. ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» подало до Державної регуляторної служби України апеляційну скаргу на відмову у видачі ліцензії.

Рішенням Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування Державної регуляторної служби України № 3.2, оформленим протоколом № 04-15 від 22.10.2015 р., названу скаргу задоволено.

Це рішення обґрунтовано тим, що відмовляючи у видачі ліцензії відповідач послався на невідповідність поданих документів Ліцензійним умовам, тоді як в силу Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» вони не підлягають застосуванню.

На підставі цього рішення відповідачем винесено розпорядження № 42 від 23.10.2015 р. «Про задоволення апеляцій», яким Державну архітектурно-будівельну інспекцію України зобов'язано: скасувати наказ № 31-Л від 25.08.2015 р. в частині відмови ПАТ Виробниче об'єднання «Автотранспортник» у видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності; розглянути заяву від 13.08.2015 р. на отримання ліцензії; вжити заходів, в межах повноважень, стосовно прискорення затвердження Кабінетом Міністрів України Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності.

Згідно пункту 1 Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2014 р. № 724 (надалі за текстом - «Положення», Державна регуляторна служба України є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 р. № 222-VIII (надалі за текстом - «Закон № 222-VIII») до повноважень Державної регуляторної служби України віднесено видачу розпоряджень про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпоряджень про відхилення або задоволення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 5 Закону № 222-VIII обов'язком Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування є розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування.

За приписами частини 11 названої статті Закону № 222-VIII рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

За змістом підпункту 29 пункту 4 Положення Державна регуляторна служба України відповідно до покладених на неї завдань видає відповідно до Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» розпорядження про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

З огляду на наведені правові норми слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що приймаючи спірне розпорядження відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Водночас, задовольняючи позов, окружний адміністративний суд дійшов висновку про те, що рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Такий висновок вмотивовано тим, що Ліцензійні умови втратили чинність лише згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30 червня 2016 року № 188, а отже підлягали застосуванню у період виникнення спірних правовідносин.

На думку колегії суддів, зазначений висновок суду є наслідком неналежного застосування нормативно-правових актів, що регулюють ці правовідносини.

Пунктом 9 частини 1 статті 7 Закону № 222-VIII установлено, що ліцензуванню підлягає господарська діяльність у сфері будівництва об'єктів IV і V категорій складності.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 222-VIII ліцензіат зобов'язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її одержання - відповідати ліцензійним умовам.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 13 Закону № 222-VIII підставою для прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії за результатом розгляду заяви про отримання ліцензії є встановлення невідповідності здобувача ліцензії ліцензійним умовам, встановленим для провадження виду господарської діяльності, зазначеного в заяві про отримання ліцензії.

При цьому, пункт 4 частини 1 статті 1 цього Закону визначає ліцензійні умови як нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов'язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.

Пунктом 2 частини 2 статті 6 Закону № 222-VIII передбачено, що орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності розробляє проекти ліцензійних умов і змін до них та подає їх в установленому порядку на затвердження Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 222-VIII ліцензійні умови та зміни до них розробляються органом ліцензування, що є центральним органом виконавчої влади, підлягають погодженню спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 р. № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України. Акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Із наведеного випливає, що ліцензійні умови, для цілей Закону № 222-VIII, мають бути затверджені постановою Кабінету Міністрів України і лише невідповідності здобувача ліцензії такому нормативно-правовому акту є підставою для прийняття органом ліцензування рішення про відмову у видачі ліцензії.

Закон № 222-VIII набув чинності 28.06.2015 р.

Разом з тим, відмовляючи 25.08.2015 р. у видачі ліцензії Державна архітектурно-будівельна інспекція України послалась на невідповідність поданих документів Ліцензійним умовам, які були затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України № 47 від 27.01.2009 р (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 06.10.2010 № 392).

Це правовий акт не є нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України, а відтак і не є ліцензійними умовами в розумінні Закону № 222-VIII.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та припустився помилки, дійшовши висновку про те, що Ліцензійні умови підлягали застосуванню і після набрання чинності Законом № 222-VIII.

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної регуляторної служби України задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 15 листопада 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.