Справа № 805/2381/16-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року справа №805/2381/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Жаботинської С.В., суддів: Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Борисов А.А., за участю представника позивача Аксельрод М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у адміністративній справі № 805/2381/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-ресурс» до Донецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Донецької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000015/1 від 15.03.2016 року; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700080000/2016/00014 від 15.03.2016 року ( а.с. 4-11).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.03.2016 року у відповідності до ст. 53 Митного кодексу України для митного оформлення товару з боку позивача разом з митною декларацією було надано відповідачу контракт № 28/16/160426 від 04.02.2016 р. з додатком № 1 від 04.02.2016 р; рахунок-фактуру (інвойс) № 160426 від 16.02.2016 р.; заявку на купівлю валюти № 4 від 25.02.2016 року; висновок про вартість товару, виданий ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 867 від 04.03.2016 року; прейскурант цін виробника від 01.01.2016 року; листи щодо ціноутворення та надання знижок № 40-949 від 16.02.2016 року, № 40-1271 від 26.02.2016 року, № 40-1482 від 11.03.2016 року; митну декларацію країни експортера № 10101050/120216/0000110 від 12.02.2016 року; протокол тендерного комітету №1 від 29.01.2016 року. Тобто, фактично відповідачу надані всі документи, обов'язковість яких передбачена ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, і які підтверджують заявлену митну вартість за першим методом - ціною договору.

Однак, 15.03.2016 року на адресу позивача від відповідача надійшло електронне повідомлення згідно якого, як зазначив відповідач, документи, що були подані для митного оформлення містять розбіжності, а саме: у висновку про вартість товару від 04.03.2016 року № 867 контрактна ціна на горячебрикетоване залізо порівнюється з цінами на перероблений чавун і металобрухт, які за своєю суттю не є подібним товаром, а лише альтернативним видом сировини. Тобто, висновок про вартісні характеристики товарів не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і є неякісними, тому не можуть бути використаними.

У зв'язку з цим було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000015/1, яким збільшено вартість товару за 1 тонну до 162, 00 дол. та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700080000/2016/00014. Застосовано другорядний метод.

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Донецької митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000015/2 від 15.03.2016 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Донецької митниці Державної фіскальної служби України № 700080000/2016/00014 від 15.03.2016 року.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що не є належним обґрунтуванням спірного рішення недоліки листа ДП «Укрпромзовнішекспертиза», оскільки відповідний лист не є обов'язковим документом, за яким підтверджується митна вартість за ціною контракту відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що під час здійснення митних процедур у посадової особи митниці виникли обґрунтовані сумніви у достовірності та правильності обрахування заявленої митної вартості товару за основним методом ( спрацювання профілю ризику, встановлення факту заниженою митної вартості спірного товару у порівнянні з цінами на ідентичні товари, подані до митного оформлення документи містили розбіжності), у зв'язку з чим були витребувані додаткові документи.

Вказує на те, що відповідно до положення ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; письмово запитувати від декларанта встановлені ст. 53 МКУ додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Зазначає, що проведений позивачем розрахунок митної вартості товару за ціною контракту документально не підтверджувався, відтак його неможливо вважати достеменно вірним та правильним.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 04.02.2016 р. між ТОВ «МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС» (надалі - позивач) та Акціонерним товариством «Лебединський ГЗК» (РФ) укладено контракт № 28/16/160426 (надалі - Контракт) на постачання гарячебрикетованого заліза (брикети залізної руди) (надалі ГБЗ). За Контрактом позивач є покупцем, а компанія АТ «Лебединський ГЗК», Росія - постачальником.

Згідно п. 1.1. Контракту, кількість, ціна та умови поставки визначаються Сторонами в додатках до Контракту ( а.с. 16-19).

04.02.2016 року укладено Додаток № 1 до Контракту, згідно якого Покупець (позивач) зобовязувався оплатити та прийняти, а постачальник поставити наступний товар: гарячебрикетоване залізо (брикети залізної руди) вищого сорту, виробництва АТ «Лебединський ГЗК» (РФ), код ТН ЗЕД 7203 10 00 00, технічні характеристик - ТУ -0726-003-09 зі змінами № 1 від 01.01.2011, № 2 від 24.10.2011, № 3 від 10.12.2013, в кількості 3600 тон (+/- 5% в опціоні).

Умови поставки: DAP станція Соловей (439701)/Тополі (431801) кордон РФ/Україна. Вартість за 1 тону 127, 20 доларів США, загальна вартість 480 816 доларів США (з урахуванням опціону) ( а.с. 20).

15.03.2016 року для митного оформлення товару з боку позивача разом з митною декларацією надано відповідачу: контракт № 28/16/160426 від 04.02.2016 р. з додатком № 1 від 04.02.2016 р; рахунок-фактуру (інвойс) № 160426 від 16.02.2016 р.; заявку на купівлю валюти № 4 від 25.02.2016 року; висновок про вартість товару, виданий ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 867 від 04.03.2016 року; прейскурант цін виробника від 01.01.2016 року; листи щодо ціноутворення та надання знижок № 40-949 від 16.02.2016 року, № 40-1271 від 26.02.2016 року, № 40-1482 від 11.03.2016 року; митну декларацію країни експортера № 10101050/120216/0000110 від 12.02.2016 року; протокол тендерного комітету № 1 від 29.01.2016 року.

15.03.2016 року на адресу позивача від відповідача надійшло електронне повідомлення згідно якого, документи, що були подані для митного оформлення містять розбіжності, а саме, у висновку про вартість товару, що було видано ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 867 від 04.03.2016 року контрактна ціна на гарячебрикетоване залізо порівнюється з цінами на перероблений чавун і металобрухт, які за своєю суттю, на думку відповідача, не є подібним товаром, а лише альтернативним видом сировини. Отже, висновок про вартісні характеристики товарів, не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і є неякісним, тому не може бути використаний ( а.с. 32).

15.03.2016 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000015/1, яким збільшено вартість товару за 1 тону з 127,20 дол. США до 162,00 дол. США та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700080000/2016/00014 від 15.03.2016 року.

Відповідачем для визначення митної вартості товару застосовано другорядний метод за ціною договору щодо ідентичних товарів ( а.с. 24-28).

Згідно листа Державної Фіскальної Служби України від 05.07.2016 року № 14631/6/99-99-19-01-01-15 рішення Державної митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 15.03.2016 року № 700080000/2016/000014/1 та № 700080000/2016/000015/1 не підлягають скасуванню ( а.с. 49-50).

Товар 16.03.2016 року був випущений у вільний обіг за МД № 700080000/2016/001034 зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою відповідно до митної вартості товарів, визначеної митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного Кодексу України.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. Посилання митного органу на наявність компетенції є обґрунтованою та не є спірною між сторонами. Спір у даній справі пов'язаний виключно із реалізацією притаманній митному органу компенції.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковим, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України наведено вичерпний перелік причин, з яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірності відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначена позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до митного режиму імпорту положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлені методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 Митного кодексу України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю, відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як вже зазначалось раніше, 15.03.2016 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000015/1, яким збільшено вартість товару за 1 тону з 127,20 дол. США до 162,00 дол. США та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №700080000/2016/00014 від 15.03.2016 року, у зв'язку з тим, що у висновку про вартість товару, що було видано ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 867 від 04.03.2016 року контрактна ціна на гарячебрикетоване залізо порівнюється з цінами на перероблений чавун і металобрухт, які за своєю суттю не є подібним товаром, а лише альтернативним видом сировини. Отже, висновок про вартісні характеристики товарів, не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і є неякісним, тому не може бути використаний.

Листом № 510/д від 05.05.2016 року позивачем надано відповідачу додаткові документи для підтвердження митної вартості товару за ціною договору (контракту), а саме: лист ТОВ УК «Металлоинвест», Росія № 40-2430 від 19.04.2016 р. про формування цін на гарячебрикетоване залізо; платіжне доручення № 5 від 28.03.2016 року на оплату двох партій товару, що поставлялись згідно рахунків № 160420-1-2 від 16.02.2016 року та № 160426-1-1 від 16.02.2016 року ( а.с. 39-41).

Відповідачем для визначення митної вартості товару застосовано другорядний метод за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Яке вже зазначалось раніше, ст. 53 Митного кодексу України передбачено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Посилання відповідача на лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза» є неправомірним, оскільки зазначений лист не є обов'язковим документом за яким підтверджується митна вартість за ціною контракту відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Інформація ДП «Укрпромзовнішекспертиза» є консультативним документом, що не має обовязкового значення для визначення митної вартості товару.

Доводів того, що надані під час декларування позивачем основні документи містили недоліки відповідачем не надано.

Таким чином, в порушення норм Митного кодексу України відповідач безпідставно здійснив запит додаткових документів.

Щодо посилань апелянта на обґрунтованість сумнівів у достовірності та правильності обрахування заявленої митної вартості товару за основним методом (спрацювання профілю ризику, встановлення факту заниженою митної вартості спірного товару у порівнянні з цінами на ідентичні товари, подані до митного оформлення документи містили розбіжності), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю № 684 від 31.07.2015 року профіль ризику - опис будь-якого набору ризиків, у тому числі визначених комбінацій індикаторів ризику, що є результатом збору, аналізу та систематизації інформації.

Управління ризиками - це робота органів доходів і зборів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи ( ст. 361 Митного кодексу України).

Аналіз ризику - це систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

До об'єктів аналізу ризику належать:

1) характеристики товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України;

2) характер зовнішньоекономічної операції;

3) характеристика суб'єктів, що беруть участь у зовнішньоекономічній операції (ст. 362 Митного кодексу України).

Таким чином, з вищенаведених норм права виходить, що система управління ризиками це процес, що допомагає митним органам виявляти та оцінювати ймовірні порушення митного законодавства. Спрацювання профілю ризику АСАУР не є встановленим порушенням, воно лише вказує на необхідність більш ретельно оцінити документи відповідно до ст. 53 Митного кодексу України.

Згідно п. 2 ст. 60 Митного кодексу України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Згідно п. 2 Національного стандарту оцінки «подібне майно - майно, що за своїми характеристиками та (або) властивостями подібне до об'єкта оцінки і має таку саму інвестиційну привабливість.

Визначення «подібного майна», що міститься у Національному стандарті оцінки застосовується не для визначення митної вартості, а для оцінки майна і не має відношення до його митної вартості.

Ці терміни подібні за змістом, але Національний стандарт та Митний кодекс є нормами права, що регулюють різні сфери правових відносин.

З матеріалів справи вбачається, що гаряче - брикетоване залізо (ГБЗ) як металобрухт та чавун передільний є взаємозамінною залізовмісною сировиною для металургійної промисловості. Як зазначено у листі ТОВ УК «МЕТАЛЛОИНВЕСТ», що є керуючою компанією постачальника за контрактом, АО «Лебединский ГОК» є єдиним підприємством у СНД, що виробляє ГБЗ, тобто ГБЗ в Україні не виробляється.

Таким чином, зроблене ДП «Укрпромзовнішекспертиза» визначення ціни ГБЗ шляхом порівняння з ціною металобрухту та чавуну передільного є правильним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що твердження відповідача про те, що висновки ДП «Укрпромзовнішекспертиза» не відповідають дійсному стану цін на сировину для металургійного виробництва в Україні є помилковими.

Крім того, колегія суддів вказує на те, що неспівпадіння ціни на товар в Контракті, що укладався між позивачем та постачальником, та в прейскуранті постачальника товару, не свідчить про недостовірність такої ціни. Контракт (договір) є єдиним джерелом домовленостей між сторонами стосовно всіх суттєвих його умов, у тому числі вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Лебединський ГЗК» надав позивачу максимальну знижку на товар в розмірі приблизно дорівнюючому 25% від ціни вказаної в прейскуранті. Відповідно до 3.1 Контракту ціна товару визначається у доларах США і узгоджується сторонами в Додатках до цього Контракту.

Саме ця ціна узгоджена в Додатку № 1 від 04.02.2016 року до Контракту.

Таким чином, відповідачем не доведено доказів того, що документи, подані позивачем до митного оформлення є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнівів у достовірності наданої інформації.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо визнання протиправним та скасування рішення Донецької митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000015/2 від 15.03.2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Донецької митниці Державної фіскальної служби України № 700080000/2016/00014 від 15.03.2016 року.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Донецької митниці Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у адміністративній справі № 805/2381/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 16 листопада 2016 року.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: І.А.Васильєва

Е.Г.Казначеєв