Справа № 2а/0470/671/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" листопада 2016 р. м. Київ К/800/20940/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2013р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області про скасування рішення,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до суду з позовом про скасування рішення УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області від 09.09.2011р. №2691 про застосування фінансових санкцій на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2012р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2013р. скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що 09.09.2011р. УПФУ в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прийнято рішення №2691 про застосування до позивача фінансових санкцій на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасне подання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку (а.с. 9).

Підставою для прийняття вказаного рішення стали висновки Акту №277 від 29.08.2011р. про встановлення факту несвоєчасного подання позивачем відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку за 2007 рік (а.с. 33).

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач оскаржив його до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 14.12.2011р. скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення №2691 від 09.09.2011р. про застосування фінансових санкцій на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - без змін (а.с. 6-7).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за правопорушення, вчиненні до 01.01.2011р., органи Пенсійного фонду України застосовують фінансові (штрафні) санкції, передбачені законодавством, що діяло на момент вчинення правопорушення, в тому числі фінансові санкції, передбачені пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасне подання відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та звітності за звітні періоди, строк подання яких виник до 01.01.2011р.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами пункту 15 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем протиправно прийнято рішення про застосування до позивача фінансових санкцій на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки зазначена норма Закону втратили чинність 01.01.2011р. згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» і не діяла на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Так, пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній до 01.01.2011р.) було передбачено застосування виконавчими органами ПФУ до страхувальників фінансових санкцій, зокрема штрафу за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються у системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством.

Із набранням чинності з 01.01.2011р. Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» наведена вище норма матеріального права із Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була виключена.

Поряд з тим, за правилами абзацу 6 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011р., в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01.01.2011р. не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за органами ПФУ збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 01.01.2011р.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015р. №21-77а15.

Оскільки в даній справі встановлено факт несвоєчасного подання позивачем відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку за 2007 рік, тобто правопорушення з боку позивача мало місце до 01.01.2011р., а тому у відповідача збережено повноважень щодо застосування після 01.01.2011р. фінансових санкцій на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції, яке скасовано помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2013р. у даній справі скасувати, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2012р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець