Справа № 826/6914/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6914/16 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

09 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державної ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2016 року про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни (далі - Відповідач) у якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення її до переліку вкладників, зобов'язати відповідача подати додаткову інформацію щодо позивача для включення останньої до загального реєстру вкладників АТ «Банк «Фінанси та кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, визнати позивача кредитором АТ «Банк «Фінанси та кредит» за договором-заявою №300937/80025/370-14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2016 року зупинено провадження по справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2016 року про зупинення провадження та направити справу для продовження розгляду, стягнути з Державного бюджету понесені нею судові витрати в розмірі 1378 грн. та витрати на правову допомогу адвоката.

Заслухавши представника сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу - скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 199 КАС України за наслідками апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Приймаючи рішення про зупинення провадження по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про неможливість розгляду даної справи до вирішення Конституційним судом України справи за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21,22 частини першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.04.2015 у справі № 826/9693/13-а зупинено провадження у справі та ухвалено звернутись до Верховного суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного суду України подання щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 03.07.2015 №13 «Про звернення до Конституційного суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21,22 частини першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України» постановлено звернутись до Конституційного суду України з відповідним конституційним поданням.

Відповідно до ст. 156 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі:

1) смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, а також ліквідації органу, злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, - до встановлення правонаступника;

2) необхідності призначення або заміни законного представника сторони чи третьої особи - до вступу у справу законного представника;

3) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі;

4) звернення обох сторін з клопотанням про надання їм часу для примирення - до закінчення строку, про який сторони заявили у клопотанні;

5) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - до надходження відповіді на доручення.

2. Суд має право зупинити провадження у справі в разі:

1) захворювання особи, яка бере участь у справі, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо її особиста участь буде визнана судом обов'язковою, - до її одужання;

2) знаходження особи, яка бере участь у справі, у відрядженні, якщо її особиста участь буде визнана судом обов'язковою, - до повернення з відрядження;

3) призначення судом експертизи - до одержання її результатів;

4) наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що перелік підстав для зупинення провадження в справі є вичерпним.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

За своєю правовою сутністю зупинення провадження у справі є тимчасовим і повним припиненням всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.10.2010, справа N К-23428/10.

Крім того, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Дана підстава виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження з підстав, передбачених цією нормою, допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо, тобто коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.

Згідно із ст. 43 Закону «Про Конституційний Суд України» суд загальної юрисдикції в разі необхідності може звернутись до Конституційного Суду України з конституційним зверненням з питання дачі висновку про офіційне тлумачення положення Конституції України чи закону, що має застосовуватися при вирішенні справи, яка перебуває у провадженні суду загальної юрисдикції. В цьому разі у Конституційному Суді України відкривається провадження у справі за даним зверненням, від наслідків розгляду якої залежить можливість вирішення справи, в якій порушено клопотання щодо звернення до Конституційного Суду України.

Виходячи з наведеного, підставою для зупинення провадження може бути також відкриття Конституційним Судом України провадження за зверненням про офіційне тлумачення положень Конституції України чи закону, що мають застосовуватися при вирішенні справи, яка перебуває у провадженні суду (п. 33 постанови Пленуму ВС України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

В даному випадку, судом першої інстанції зупинено провадження на підставі п.3 ч.1 ст.156 КАС України, що в свою чергу не відповідає вимогам КАС України, оскільки предмет розгляду Вищим адміністративним судом України адміністративної справи № 826/9693/13-а жодним чином не пов'язаний з обставинами, які є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, на момент звернення позивача з даним позовом до суду і на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є чинним та діє по теперішній час.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2016 року про зупинення провадження у справі та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо вирішення питання стягнення судових витрат колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною1 ст.94 КАС України передбачено, що у разі якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як підтверджується матеріалами справи, за подання апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.05.2016 року ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі - 1378 грн.

Відповідно до ч.1 ст.87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких відповідно до п.1 ч.3 цієї статті належать витрати на правову допомогу.

Як вбачається з витягу з договору №ФО-2016-04/118, який міститься в матеріалах справи, 21.04.2016 позивач уклала з адвокатом ОСОБА_4 договір про надання правової допомоги.

Відповідно до довідки №27/04-14 та акта прийняття-передачі від 27.04.2016 ОСОБА_2 сплачено гонорар адвокату ОСОБА_4 в розмірі - 3 858,40 грн. (а.с.31-32).

На підставі ч.1 ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.10.2002 у справі №30/63 витрати на правову допомогу при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу згідно із ч.3 статті 90 КАС України встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України від 20.12.2011 №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 8 Закону України від 25.12.2015 №928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено мінімальну заробітну плату на 2016 рік (станом на 1.01.2016) в розмірі - 1378 грн.

Отже, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи з часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді та не може перевищувати 551,20 грн. за годину участі представника у таких діях.

З аналізу ч.2 ст.5 КАС України вбачається, що вчинення окремих процесуальних діє є складовою частиною розгляду і вирішення адміністративної справи.

Частинами 2-3 ст.122 КАС України встановлено, що судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні, яке проводиться у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань. Окремі процесуальні дії в разі необхідності можуть вчинятися за межами приміщення суду.

Так, в апеляційній скарзі представником позивача зазначено, що витрати на правову допомогу адвоката, розрахунок та докази будуть надані останнім окремо. Між тим, станом на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції - 9.11.2016, представником апелянта не надано жодного розрахунку, або обґрунтованого доказу щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Враховуючи те, що представник позивача ОСОБА_4 участь в процесуальних діях не брав, ознайомлення з матеріалами справи не здійснював, то вимога про стягнення витрат на правовому допомогу задоволенню не підлягає.

Між тим, підлягає задоволенню вимога щодо стягнення Державного бюджету України на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі - 1378 грн., відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 156, 160, 196, 199, 204, 205, 206, 211 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2016 року про зупинення провадження по справі - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі - 1 378 грн.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.