Справа № 804/4441/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/4441/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2016 року

справа № 804/4441/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2016 року у справі № 808/9161/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надлан-33" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Надлан-33” до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про скасування рішення задоволено частково.

Зобов’язано Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська зареєструвати Товариство з обмеженою відповідальністю “Надлан-33” як платника єдиного податку з 01.07.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначену постанову в частині задоволення позовних вимог як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Підставою для відмови в реєстрації позивача платником єдиного податку стало те, що в заяві не зазначені усі обов’язкові відомості.

Незгода позивача з рішенням відповідача про відмову у задоволенні заяви про застосування спрощеної системи оподаткування та зобов’язання вчинити відповідні реєстраційні дії та видати свідоцтво і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, позивачем при поданні заяви було вказано усі передбачені приписами ст. 298 Податкового кодексу України відомості. В той же час, видача свідоцтва платника єдиного податку не передбачена приписами чинного законодавства.

Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2016 року в частині не задоволених позовних вимог сторонами не оскаржувалась, а відповідно колегією суддів у відповідності до приписів ч.1 ст. 195 КАС України не переглядається.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб’єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

У підпункті 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України зазначено, що для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Положеннями підпункту 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України визначено, що суб'єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб'єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Перехід на спрощену систему оподаткування суб'єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб'єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статі 291 цього Кодексу.

До поданої заяви додається розрахунок доходу за попередній календарний рік, який визначається з дотриманням вимог, встановлених цією главою.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивачем було подано відповідний розрахунок, згідно якого дохід підприємства не перевищує сум, визначених п.п.3 п. 291.4 ст. 291 ПК України (а.с.12).

Згідно пункту 298.3 статті 298 Податкового кодексу України у заяві зазначаються такі обов'язкові відомості:

1) найменування суб'єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків);

3) податкову адресу суб'єкта господарювання;

4) місце провадження господарської діяльності;

5) обрані суб’єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010;

6) обрані суб'єктом господарювання група та ставка єдиного податку або зміна групи та ставки єдиного податку;

7) кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особою - підприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи;

8) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що позивачем була подана до податкового органу відповідна заява, яка містить усі визначені законом обов’язкові відомості (а.с.8-10).

При цьому у заяві позивачем зазначено КВЕД 68.20 “Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна” та обрано третю групу платника єдиного податку з визначенням ставки податку 5 відсотків доходу.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що позивач зобов’язаний був у заяві вказати усі КВЕД зазначені в базі даних податкової інспекції, колегія суддів вважає необґрунтованими, тому що в заяві вказуються обрані суб’єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010, тобто види діяльності якими він збирається займатися на обраній системі оподаткування.

Таким чином, враховуючи що заява позивачем була подана у відповідності до вимог Податкового кодексу України, у податкового органу відсутні були підстави для відмови в реєстрації позивача платником єдиного податку.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про відмову у реєстрації позивача платником єдиного податку не відповідає вимогам п. 299.5 статті 299 Податкового кодексу України, оскільки в ньому не вказані конкретні недоліки заяви позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2016 року у справі № 808/9161/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надлан-33" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова