Справа № 139/1004/16-а
Суддя: Коломійцева В. І.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/1004/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Коломійцева В.І. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправною відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

в с т а н о в и л а :

01 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправною відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії. Позовні вимоги мотивував тим, що у 2014 році йому призначено пенсію відповідно до ст. 37 Закону України "Про Державну службу" в розмірі 80% від суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. При призначенні пенсії, до розрахунку заробітної плати для призначення пенсії йому, як державному службовцю, не взято до уваги суми матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з лютого 2012 року по січень 2014 року, хоча з вказаних сум сплачені страхові внески та єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

У серпні 2016 року він звернувся із заявою до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо включення вказаних сум та перерахунку пенсії, однак отримав відмову.

Просив визнати протиправною відмову Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо перерахунку пенсії з включенням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату йому пенсії державного службовця з 31 березня 2016 року у розмірі 80% заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з лютого 2012 року по січень 2014 року, не застосовуючи положення п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а також стягнути на його користь судовий збір.

Суддя, розглянувши матеріали позовної заяви та встановивши, що відповідно до положень ст. 183-2 КАС України у даній адміністративній справі застосовується скорочене провадження, ухвалою від 07.11.2016 року відкрила скорочене провадження у справі та запропонувала відповідачу в 10-денний термін з дня отримання даної ухвали надати письмові заперечення проти позову.

09.11.2016 року відповідач надав до суду письмові заперечення (а.с. 17-19) в яких вказав, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань не є складовою частиною заробітної плати, а тому не враховуються під час обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Окрім того, з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889. Відповідно до ст. 90 зазначеного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723, яка врегульовувала умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям втратила чинність. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723 втратив чинність, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889.

Відсутні законодавчі підстави для проведення подальшої індексації пенсії у разі її підвищення без врахування п. 5 Порядку № 1078.

Також відповідач вказує на те, що пенсія ОСОБА_1 як державному службовцю була призначена з 03 березня 2014 року відповідно до поданої заяви та доданих до неї документів. Отже, з цього часу позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів і, відповідно, розпочався перебіг процесуального строку звернення до суду. До управління Пенсійного фонду України ОСОБА_1 звернувся 02 вересня 2016 року із заявою щодо включення до розрахунку заробітку для обчислення пенсії призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати. Листом від 06.09.2016 року № 11914/06-52/11/2 управлінням було надано роз'яснення, що зазначені суми допомоги та індексації заробітної плати не входять до складу заробітної плати державного службовця, а тому не включаються до розрахунку заробітку для обчислення пенсії призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». До суду ж з адміністративним позовом про визнання дій управління неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 звернувся лише 31 жовтня 2016 року. Тому просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо прийняття рішення про часткове задоволення позову в порядку скороченого провадження, з огляду на наступне.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суб'єкти публічного права мають право здійснювати свої повноваження в межах встановлених границь та повноважень. Тобто діє принцип «можна тільки те, що дозволено». Для публічного права характерний специфічний юридичний порядок «влади - підпорядкування», згідно якого управління повинно здійснювати точну реалізацію вказівок влади, а всі інші особи - підпорядкуватися їм. Повноваження відповідача визначені законом та носять імперативний характер.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.03.2014 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та за норм ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року в розмірі 80% суми заробітної плати.

02.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (а.с. 20).

06.09.2016 року Могилів-Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області листом за № 1914/06-52/11/2 відмовило позивачу у здійсненні вказаного перерахунку пенсії, з посиланням на те, що суми матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально побутових питань у відповідності до Закону України «Про державну службу» та Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», не входять до складу заробітної плати державного службовця. Крім того, постановою КМУ № 865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якою встановлено порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії пенсіонерам у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, чітко визначено, у яких розмірах ураховуються різні види виплат для перерахунку пенсії колишнім державним службовцям. Матеріальна допомога на оздоровлення, на соціально-побутові потреби та індексація заробітної плати не передбачені цією постановою, не належать до числа інших надбавок, а тому й не включаються в заробіток для нарахування цього виду пенсії. Також з 01.12.2015 року п. 4 Постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 року, яким регулювався порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії, виключено на підставі постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року. Крім того, з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року. Статтею 90 цього Закону передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно із п.2 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону № 889, Закон України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 № 889, визнано таким, що втратив чинність. Тому немає законодавчих підстав для здійснення перерахунку пенсії призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (а.с. 9-10).

З довідки Мурованокуриловецької районної ради Вінницької області № 01-12/125 від 26.08.2016 року про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» вбачається, що позивачеві за період з 01 лютого 2012 року по 31 січня 2014 року нараховувалась та виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань. На вказані виплати, які включені в довідки нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування (а.с.8).

Частиною 7 статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (у редакції, чинній на час виходу позивача на пенсію) передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виходу позивача на пенсію) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95ВР "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 року (справа № 21-134а14).

Рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч. 1 ст. 244-2 КАС України).

Отже, висновок відповідача про те, що матеріальна допомога, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, суд вважає протиправним, всупереч спеціальним законам «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Також відповідач у своїх запереченнях на адміністративний позов посилається на те, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889. Відповідно до ст. 90 зазначеного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723, яка врегульовувала умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям втратила чинність. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723 втратив чинність, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889.

Так, дійсно з 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року статтею 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, як уже зазначалося, стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії і вказує на те, що до такої виплати (доходу) відносяться суми виплат з яких були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не включення таких виплат в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії суперечить чинному законодавству, а тому є підставою для здійснення перерахунку пенсії.

Посилання ж відповідача на те, що позивачем пропущено процесуальних строк звернення до суду суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Однак в даному випадку оскаржується відмова відповідача у перерахунку пенсії, а не у її призначенні, тому строк позовної давності слід рахувати саме з моменту одержання такої відмови 06.09.2016 року.

Враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені положення чинного законодавства України, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання протиправною відмови у проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про перерахунок пенсії без врахування п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, суд зазначає наступне.

Правові основи проведення індексації, а також об'єкти індексації визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Так, пунктом 2 Порядку визначено, що індексації підлягають, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку.

Згідно положень п. 5 Порядку, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Пунктом 10-1 Порядку встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації пенсій особам, які набули право на її призначення, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачуються замість пенсії, здійснюється починаючи з місяця, в якому їх призначено. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації матеріального забезпечення безробітних здійснюється з місяця, в якому розпочата така виплата.

Враховуючи зазначене вважаю, що базовий місяць індексації пенсії позивача повинен бути незмінним, адже перерахунок пенсії за рішенням суду по своїй правовій природі не є збільшенням грошових доходів населення, а є поновленням його порушеного права на отримання пенсії, з урахуванням всіх отримуваних сум доходів, з яких були сплачені страхові внески.

Тому суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії відповідачу за даним рішенням слід здійснити без врахування п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078.

Разом з тим, вимога позивача зобов'язати Могилів-Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця за віком саме з 31 березня 2016 року не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно частини 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Позивач звернувся із заявою до Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про перерахунок пенсії 02.09.2016 року, (а.с.20), тому вказаний перерахунок слід здійснити саме з 01.09.2016 року.

Відповідно до ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнути понесені та документально підтвердженні позивачем судові витрати.

На підставі ст.ст. 19, 22, 46, 58 Конституції України, ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції чинній на час виходу позивача на пенсію), статті 33, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року (в редакції чинній на час виходу позивача на пенсію), ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 41, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 97, 98, 99, 158-163, 183-2, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною відмову Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з включенням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії.

Зобов'язати Могилів-Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію державного службовця за віком з 01 вересня 2016 року у розмірі 80% заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, за період з лютого 2012 року по січень 2014 року без врахування п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Могилів-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами та іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: