Справа № 459/1175/16-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 р. Справа № 876/5713/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 05.07.2016 року в справі №459/1175/16-а за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 6 батальйону 4 УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Львові департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

встановив:

У квітні 2016 року позивач - ОСОБА_1 - звернулася в суд з позовом до інспектора роти 6 батальйону 4 УПП у м. Львові ДПП ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Львові департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПСЗ №005385 від 01.04.2016 року про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовує тим, що 01.04.2016 року близько 14:00 її чоловік керував автомобілем у м. Львові в районі вул. Золотої та вимушено зупинив автомобіль у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Після цього вона пересіла за кермо, а чоловік відлучився купити медикаменти. Працівник поліці, запитавши про причини вимушеної зупинки, склав постанову про вчинення нею адміністративного правопорушення. Вважає, що працівником поліції було допущено порушення законодавства та просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 05.07.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального й процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю. Вказує, зокрема на те, що: вимушена зупинка за станом здоров'я виключає можливість застосування адміністративного стягнення; суд не дослідив наданих доказів на підтвердження погіршення стану здоров'я чоловіка позивача; суд першої інстанції в своєму рішенні перекрутив фактичні обставини справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, а відтак, на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 01.04.2016 року о 14:30, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по вул. Золотій в м. Львові, здійснила зупинку ближче 10 м до пішохідного переходу, чим прушила п.15.9 ПДР України. Постановою у справі про адміністративне правопорушення від 01.04.2016 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з доведеності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а також з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законами України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з наступних мотивів.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Згідно з п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Відповідно до п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

У даній спірній ситуації судом першої інстанції з'ясовано, що факт зупинки транспортного засобу ближче ніж за 10 метрів до пішохідного переходу позивачем не заперечувався, а спір виникає з приводу того, чи є зупинка, здійснена позивачем з порушенням п. 15.9 «г» ПДР України, вимушеною та правильно вказано, що згідно з п.п.10 п.1 Правил дорожнього руху вимушеною зупинкою є припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

При цьому суд правильно зазначив, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Даючи оцінку факту адміністративного правопорушення, суд першої інстанції правильно надав перевагу відеоматеріалам, вилученим з камер нагрудного реєстратора (відео №), як належному та допустимому доказу, яким повністю зафіксовано фактичні обставини справи та підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Так, 01.04.2016 року о 14:00 год. по вул. Золотій, 2 в м. Львові інспектором поліції був виявлений автомобіль НОМЕР_1, припаркований на дорозі на відстані ближче 10 м від перехрестя і 3 м від суцільної лінії. За кермом вказаного автомобіля перебувала ОСОБА_1, яка відмовилася на вимогу інспектора надати документи з метою уникнення застосування до неї адміністравтиного стягнення за вчинене правопорушення, при цьому не заперечуючи порушення правил дорожного руху. Крім того, вказала, що її чоловік відлучився на 15 хв. Згідно з пояснення чоловіка з автомобілем виникли неполадки, а тому він змушений був покликати майстра. Вказав, що автомобіль знаходиться в несправному стані, однак вони знаку аварійної зупинки не виставили і не включили аварійної світлової сигналізації в автомобілі, погодився з твердженням інспектора про вчинене правопорушення.

Через 50 хв. після спілкування з інспекторами поліції через ситуацію, яка виникла у зв'язку з вчиненням правопорушення при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, чоловіку позивачки у зв'язку з погіршенням самопочуття викликали швидку допомогу. Згодом, на прохання інспектора поліції, позивач увімкнула аварійну світлову сигналізацію в автомобілі.

Відеоматеріалами також підтверджується, що об 15 год. 15 хв. прибула швидка медична допомога, ОСОБА_3 було встановлено діагноз - гіпертонічний криз, що стверджується і повідомленням № 103 від 15.04.2016 року КП ЛОР Львівська станція швидкої медичної допомоги.

Щодо пояснень чоловіка позивачки ОСОБА_3, а також пояснень фактичних обставин справи у позовній заяві, то суд критично до них поставився, оскільки такі є суперечливими щодо причин зупинки автомобіля та особи правопорушника.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями апелянта про те, що суд в своєму рішенні, вказавши про незадовільний стан здоровя чоловіка позивача, фактично визнав, що такий став причиною вимушеної зупинки, оскільки належними та допустимими доказами підтверджується, що погіршення самопочуття ОСОБА_3 було не передумовою, а наслідком обставин з'ясування причин вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами у справі.

Інші аргументи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 05.07.2016 року в справі №459/1175/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Бруновська Н.В.

Шавель Р.М.

Повний текст ухвали складено 14.11.2016 року.