Справа № 333/3838/16-а
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3838/16-а
Провадження № 2-а/333/156/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю ОСОБА_1, до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання незаконними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3, в особі представника за довіреністю ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом, який в процесі розгляду справи був ним уточнений, про визнання протиправною та скасування постанови Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області по справі про адміністративне правопорушення № 88 від 15.07.2016 року, та постанови № 89 від 15.07.2016 року, прийнятих відповідачем по відношенню до нього.

В адміністративному позові, в додаткових поясненнях до позову, позивач (представник позивача) посилався на те, що постанови відповідача були прийняті при суттєвому порушенні норм чинного законодавства. Перевірку було призначено відповідачем за відсутності підстав для її призначення, а проводилась позапланова перевірка з чисельним порушенням прав позивача, які полягали в позбавленні позивача надати зауваження до акту перевірки від 22.07.2016 року заперечити на протокол про адміністративне правопорушення. Позивач вважає, що відповідачем при перевірці було порушено принцип неупередженості, для чого наводить аналогічні випадки, коли відповідач за аналогічних фактичних обставин встановлював відсутність порушень щодо інших замовників будівництва. ОСОБА_3 (його представник) вказує на те, що посадова особа відповідача без повідомлення позивачеві його прав та обовязків, без заслуховування заперечень позивача, без розгляду доказів та матеріалів, на початку розгляду справи про адміністративне правопорушення визнала позивача винним у його вчиненні. Крім того, позивач посилається на низку процесуальних порушень під час проведення перевірки та винесення спірних постанов про адміністративне правопорушення з боку відповідача таких як: проведення позапланової перевірки в неповному складі, розгляд справи про адміністративне правопорушення не уповноваженою особою. Позивач вважає, що постанови є незаконними та підлягають скасуванню у зв'язку з відсутністю складу та факту адміністративних правопорушень, за вчинення яких його було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідачем.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, надав суду письмові заперечення, заперечення на додаткові пояснення до позову. Відповідач просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову у зв'язку з тим, що на думку відповідача, позапланова перевірка була проведена у повній відповідності до норм чинного законодавства України. Підставою для проведення позапланової перевірки вказував заяву фізичної особи про проведення перевірки даних вказаних в декларації № ЗП37 від 11.11.2015 року на відповідність містобудівного законодавства. Відповідач вважав, що проводила позапланову перевірку уповноважена на такі дії посадова особа. Крім того, відповідач зазначає, що посадовій особі головному інспектору будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_4, окрім повноважень щодо проведення позапланової перевірки, законом надано повноваження й на розгляд адміністративної справи та на притягнення посадових осіб обєктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення. Відповідач вказує на відсутність порушень прав позивача при проведенні перевірки, адже позивач сам всіляко ухилявся та відмовлявся від отримання та підписання акту перевірки, тому відповідач направив його поштою. Відповідач стверджує про наявність складу адміністративних правопорушень в діях позивача: порушення ст. 14 Закону України «Про архітектуру та архітектурну діяльність», а також наведення позивачем недостовірних даних у декларації про початок будівельних робіт № ЗП37 від 11.11.2015 року, яке полягало у виді зміни позивачем зовнішньої конфігурації квартири без відображення у проектній документації позивача містобудівних умов та обмежень. Крім того, відповідач зазначив, що посилання позивача на декларацію іншого субєкта містобудування є безпідставним, оскільки остання не є предметом розгляду у цій справі.

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази вважає, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил щодо гр. ОСОБА_3. За результатами перевірки складений акт від 02.07.2016 року.

Перевірка проводилась на підставі направлення від 06.06.2016 року № 315. В направленні на перевірку зазначено, що підставою перевірки є наказ (розпорядження) Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 року № 976 та звернення гр. ОСОБА_5 від 01.06.2016 року.

В ході перевірки відповідачем було встановлено, що позивачем було подано декларацію про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої в Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 11.11.2015 року за № ЗП37. У вказаній декларації зазначено, що наявність містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва об'єкту не потрібно згідно п.25 «Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України №109 від 07.07.2011 року. Але в робочому проекті передбачено збільшення житлової площі квартири за рахунок перетворення веранди під літню кімнату, шляхом влаштування стін, монтажу стеклопакетів, та перекриття легкою конструкцією з утеплювачем і покриттям шиферу, що свідчить про зміну зовнішньої конфігурації та потребує отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та будівництва вказаного об'єкту є обов'язковим. Цей факт свідчить про надання недостовірних даних ОСОБА_3 у декларації про початок виконання будівельних робіт, реконструкції квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 11.11.2015 року за № ЗП37 та є порушенням ч.8 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 11 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України, від 13.04.2011 року № 466. Крім того, на момент проведення перевірки проектна документація, подана замовником не була погоджена головним архітектором міста, що є порушенням ст. 14 ЗУ «Про архітектурну діяльність».

04.07.2016 року відповідачем були складені протоколи про адміністративні правопорушення, якими було визначена відповідальність позивача за ч. 1 та ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, 04.07.2016 року відповідачем було складено приписи № 87 та № 88 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Вказаним приписом позивача було зобов'язано усунути виявлені порушення до 24.07.2016 року.

05.07.2016 року відповідачем було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої в Департаменті Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області від 11.11.2015 року за № ЗП37 за заявою позивача від 08.06.2016 року.

15.07.2016 року відповідачем було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення № 88, якою ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у розмірі 8 500 грн.

Також, 15.07.2016 року відповідачем було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення № 89, якою ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у розмірі 850 грн.

Не погодившись із прийнятими постановами про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності

Приписами ч. 1 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Згідно з п. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що на забудовника перед початком проведення будівельних робіт покладається обов'язок по реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, в якій зазначаються дані щодо об'єкта побудови. При цьому, якщо забудовник в декларації зазначить відомості, що не відповідають дійсності, то він може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, зокрема на підставі ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За постановою № 88 від 15.07.2016 року підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності було виявлення відповідачем, за результатами позапланової перевірки, факту зазначення ОСОБА_3 у декларації про початок виконання будівельних робіт недостовірних відомостей, а саме зазначення про те, що наявність містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництва об'єкту не потрібно згідно п. 25 «Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються», в той час як, на об'єкті будівельні роботи з реконструкції квартири виконуються зі зміною зовнішніх конфігурацій.

За постановою № 89 від 15.07.2016 року підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності було те, що на момент перевірки проектна документація надана замовником будівництва до перевірки не була погоджена головним архітектором міста відповідно до ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, діяння, передбачені частиною шостою цієї статті (виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів I категорії складності), вчинені щодо об'єктів II категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач однією з підстав протиправності постанови № 88 та постанови № 89 зазначає порушення відповідачем процедури проведення перевірки, а саме позапланова перевірка була проведена без встановлених приписами чинного законодавства підстав, у зв'язку з чим прийняті відповідачем рішення є такими, що винесені безпідставно.

Суд, погоджується з зазначеними висновками позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 533 від 23.05.2011 року, цей Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно з п. 5 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з п. 7 Порядку, позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки зокрема є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Положеннями п. п. 16, 17 Порядку визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Отже, приписи чинного законодавства встановлюють до органів архітектурно-будівельної інспекції вимоги стосовно здійснення ними контролюючих функцій. Так, позапланові перевірки можуть проводитись виключно за умови наявності підстав, встановлених Порядком, до яких зокрема належить звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Як свідчить направлення для проведення позапланової перевірки № 315 від 06.06.2016 року, підставою для проведення перевірки позивача була заява гр. ОСОБА_5 від 01.06.2016 року. З тексту цієї заяви вбачається, що гр. ОСОБА_5 вказує на реєстрацію Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області декларації про початок виконання будівельних робіт від 11.11.2015 року за № ЗП37, та просить провести перевірку даних вказаних у ній.

Між тим, зазначена заява не містить жодних посилань на порушення позивачем вимог містобудівного законодавства та будь-яких інших порушень, наявність яких може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за наслідками проведеної відповідачем перевірки. Тобто, виходячи з приписів чинного законодавства, вказана заява не може розцінюватись як законна підстава для проведення позапланової перевірки, оскільки не містить доводів та посилань на наявність конкретних порушень з боку позивача вимог містобудівного законодавства.

Посилання відповідача на те, що позапланова перевірка проводилась не на підставі заяви гр. ОСОБА_5 від 01.06.2016 року, а на підставі заяви гр. ОСОБА_5 від 25.05.2016 року про перевірку додержання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 вимог містобудівного законодавства, - судом до уваги не приймаються, оскільки в направленні для проведення позапланової перевірки № 315 від 06.06.2016 року зазначено про те, що підставою перевірки є наказ (розпорядження) Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 08.09.2015 року № 976 та звернення гр. ОСОБА_5 від 01.06.2016 року. В зазначеному направленні відсутнє посилання на те, що підставою для проведення позапланової перевірки є звернення гр. ОСОБА_5 від 25.05.2016 року або будь-які інші численні звернення гр. ОСОБА_5

Відповідно до п. 13, 19, 21 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки. Крім того, він має право на отримання припису про усунення порушень.

За приписами ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач направив позивачу акт перевірки від 02.07.2016 року, приписи від 04.07.2016 року та протоколи від 04.07.2016 року про адміністративне правопорушення поштою 08.07.2016 року, що підтверджується відмітками відповідача на акті перевірки та приписах.

Крім того, відповідачем в акті та приписі було зазначено про відмову позивача в отриманні цих документів. Зазначення відповідачем в акті перевірки від 02.07.2016 року та протоколах про адміністративне правопорушення від 04.07.2016 року на відмову від підписів з боку ОСОБА_3 та на те, що останній був ознайомлений з цими документами, судом до уваги не приймається, оскільки відповідачем у встановленому законом порядку не доведено того, що зміст вказаних документів було доведено до відома позивача саме 04.07.2016 року; відповідачем не конкретизовано яким саме чином позивача було ознайомлено зі змістом названих документів. Позивач заперечував факт ознайомлення його з вказаними документами 04.07.2016 року.

В матеріалах справи міститься звернення позивача від 04.07.2016 року, з штампом вхідної кореспонденції відповідача про надання йому для ознайомлення та підписання акту перевірки. Таким чином, відповідачем не було доведено дотримання ним прав позивача щодо отримання власноруч акту перевірки, припису, протоколу, щодо підписання із запереченнями чи/та поясненнями, щодо ознайомлення з правами позивача.

За приписами ст. 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, лише розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Як було встановлено судом у судовому засіданні з відеозапису розгляду справи про адміністративні правопорушення, за наслідком яких були прийняті оскаржувані рішення, посадовою особою відповідача не було дотримано вимог ст. ст. 279, 283 КУпАП 15.07.2016 року. А саме, позивачеві не було розяснено права і обовязки осіб, що беруть участь у розгляді справи, на початку розгляду справи позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та оголошено постанову про притягнення о адміністративної відповідальності, що свідчить про суттєве порушення процедури розгляду справи при прийнятті оскаржуваних рішень та упередженість посадової особи, оскільки без розгляду справи, дослідження доказів, заслуховування пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, позивача одразу було проголошено винним.

Крім того, з відеозапису розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вбачається, що позивачем 15.07.2016 року надавались посадовій особі, що розглядала справу, ряд письмових клопотань, пояснень, заперечень та доказів. Вказані документи були залучені до матеріалів справи про адміністративні правопорушення, але фактично не враховані під час прийняття оскаржуваних постанов, що свідчить про неповноту та односторонність розгляду справи відповідачем.

Суд зауважує, що порушення контролюючим органом процедури проведення перевірки (відсутності підстави для її призначення), а також порушення процедури розгляду справи про адміністративні правопорушення мають наслідком незаконність прийнятих рішень, оскільки вони є такими, що не були прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбаченим чинним законодавством.

В даному випадку, виходячи з встановлених судом обставин справи, відповідачем була порушена процедура проведення позапланової перевірки ОСОБА_3, не дотримано вимог ст. ст. 279, 283 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим прийняті постанови про адміністративне правопорушення № 88 від 15.07.2016 року та № 89 від 015.07.2016 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

За постановою № 89 від 15.07.2016 року позивача притягнуто до відповідальності за порушення ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність», керівники органів містобудування та архітектури, визначених абзацами п'ятим - сьомим частини першої статті 13 цього Закону, за посадою є головними архітекторами відповідних адміністративно-територіальних одиниць (Автономної Республіки Крим, області, району, міста). Призначення на посаду головного архітектора області, району, міста здійснюється виключно за результатами конкурсу. В конкурсі можуть брати участь особи, які мають вищу архітектурну освіту та стаж організаційної і професійної роботи за фахом у сфері містобудування та архітектури не менше 5 років. Конкурси на заміщення посади головних архітекторів проводяться за участю місцевих організацій Національної спілки архітекторів України. Головні архітектори та інші посадові особи спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури як автори чи співавтори беруть участь у розробленні містобудівної документації відповідної території. Головні архітектори та інші посадові особи спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури в межах закону можуть здійснювати творчу діяльність, пов'язану з проектуванням об'єктів архітектури, які передбачені для будівництва на території їх адміністративної діяльності. У таких випадках погодження відповідних архітектурних рішень здійснюється органами містобудування та архітектури вищого рівня. Головний архітектор міста, району погоджує містобудівне та архітектурне проектне рішення об'єктів, розташованих в історичній частині міста, історичних ареалах, на магістралях та площах загальноміського значення.

З посиланням на вищевказану ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність» відповідач в оскаржуваній постанові № 89 від 15.07.2016 року зазначає про те, що надана замовником будівництва проектна документація не була погоджена головним архітектором міста.

Разом з тим, аналіз ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність» свідчить про те, що вона регулює певні повноваження головних архітекторів міста, і безпосередньо не встановлює обовязку замовника будівництва погоджувати проектну документацію у головного архітектора міста. Отже, норма ст. 14 Закону України «Про архітектурну діяльність» не може бути застосована до позивача, який не є головним архітектором міста.

Таким чином, позивач не може вважатися таким, що допустив порушення ст.14 Закону України «Про архітектурну діяльність».

За постановою № 88 від 15.07.2016 року позивача притягнуто до відповідальності за порушення ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 11 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Згідно з п. 11 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466, замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданих ним повідомленні, декларації, за виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На думку відповідача, робочим проектом передбачено збільшення житлової площі квартири за рахунок перетворення веранди під літню кімнату шляхом влаштування стін (матеріал газобетон), монтажу склопакетів та перекриття легкою конструкцією з утеплювачем і покриттям шиферу, що свідчить про зміну зовнішньої конфігурації та потребує необхідність отримання містобудівних умов та обмежень, та є умисним наведенням недостовірних даних в декларації про початок виконання будівельних робіт.

Проте, з наданих суду матеріалів не вбачається наявності зміни позивачем зовнішньої конфігурації обєкту.

Так, в абз. 26 п. 4 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127 встановлено, що конфігурація накресленого будинку повинна точно відповідати конфігурації будинку в натурі.

З наданої суду проектної документації на будинок вбачається, що зовнішня конфігурація обєкту, яку визначено у проекті за зовнішніми обмірами обєкту позивача, точно відповідає його конфігурації в натурі, як до реконструкції (в плані квартири №2 технічного паспорту, в обмірному кресленні арк. 3 робочого проекту), так і після реконструкції (план монтажу, демонтажу арк. 4 робочого проекту), та жодним чином не змінюється. Зміни несучих (зовнішніх) стін у бік збільшення проектом не передбачено.

Відповідно до п. 3.2 4 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» не належать до самочинного будівництва: зведення накриття, засклення веранд, терас, заміна матеріалу стін будинків, господарських будівель без збільшення розміру фундаменту.

Згідно з п. 6.3 вищевказаної Інструкції, загальна площа будинку визначається як сума площ приміщень без урахування площ балконів, лоджій, терас, площа засклених веранд уключається до загальної площі. Теpмін «літня» кімната визначає засклену веранду. Даних щодо обєму обєкту ані в декларації позивача, ані в робочому проекті не міститься.

Отже, твердження відповідача про збільшення житлової площі квартири за рахунок перетворення веранди під літню кухню, - не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Таким чином, позивач не може вважатися таким, що допустив порушення ч. 8 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.11 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року № 8073-X (далі - КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не було належним чином враховані вищевказані приписи діючого законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. В ході розгляду справи відповідачем не було у встановленому законом порядку доведено наявності з боку позивача порушень, у звязку з якими позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за оскаржуваними постановами.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_3, в особі представника за довіреністю ОСОБА_7, до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 88 від 15.07.2016 року винесену головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області ОСОБА_4, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 89 від 15.07.2016 року винесену головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області ОСОБА_4, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Кулик