Справа № П/811/750/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2016 рокусправа № П/811/750/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 р. в справі № П/811/750/16 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області про визнання дій в частині не нарахування та невиплати заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про прокуратуру», за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та за період з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р. в частині зменшення посадового окладу на 50 відсотків, неправомірними; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо), за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про прокуратуру»; за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. включно відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»; за період з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р., виходячи з посадового окладу 0,3 від місячного посадового окладу судді місцевого суду без 50 відсоткового зменшення з врахуванням фактично виплаченої заробітної плати.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності нарахування відповідачем заробітної плати позивачу у спірному періоді. Обґрунтовуючи свою правову позицію, апелянт посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Кечко проти України», у справі «Будченко проти України», в яких Судом висловлено позицію про те, що орган державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, а також постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 10.09.2001 р. працює в апараті Ленінського районного суду м. Кіровограда. 19.05.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р., з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р., з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р.

Листом від 30.05.2016 р. № 19-1097-1 Територіальне управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку та виплати заробітної плати за періоди з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р., з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р., з 09.09.2015 р. по 31.12.2015 р.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для здійснення перерахунку заробітної плати позивача, зазначивши, що фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області на оплату праці працівникам апарату Ленінського районного суду м. Кіровограда здійснюється виключно в межах сум на оплату праці, передбачених в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Колегія суддів вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VІ), зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується з положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року «Про державну службу» та частиною другою статті 8 Закону України «Про оплату праці».

За правилами ст. ст. 142, 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що діяла до 28 березня 2015 р., фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, яка діяла з 28 березня 2015 р.

З 1 січня 2015 р. пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Разом з тим, відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною першою статті 51 Бюджетного кодексу України передбачено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Судом першої інстанції встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», який до 9 вересня 2015 р. залишався незмінним, та постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 644 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», що набрала чинності 09.09.2015 р. При цьому, розмір заробітної плати, зазначеній в цих постановах, був іншим, ніж визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Наведене свідчить про невиконання з боку Кабінету Міністрів України покладених на нього обов'язків щодо приведення у тримісячний строк його нормативно-правових актів у відповідність із вищевказаними законами.

Зважаючи на те, що з 26.10.2014 року по 31.12.2015 р. (заявлені позовні вимоги) Кабінетом Міністрів України не внесені зміни щодо умов оплати праці до діючих постанов, якими встановлювався розмір посадових окладів працівників апарату суду, а законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу 2 ч. 1 ст. 144 Закону № 2453-VІ та ч. 1 ст. 147 цього ж Закону у редакції з 28.03.2015 р. не передбачено, Територіальне управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 12.07.2016 р. у справі № 21-1726а16 та від 13.07.2016 р. у справах № 21-1888а16, № 21-1488а16.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також приймаючи до уваги висновки Верховного Суду України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області не наділено правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, здійснювати перерахунок посадового окладу позивачу та виплачувати заробітну плату поза межами видатків державного бюджету.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на практику Європейського суду з прав людини, а саме на рішення Суду у справі «Кечко проти України» та «Будченко проти України», колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки нарахування заробітної плати здійснювалося позивачу не з мотивів відсутності коштів та відсутності механізму законодавчого положення, а у зв'язку з відповідним правовим регулюванням, відповідно до якого повноваження щодо встановлення розміру виплат, передбачених ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», передані Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Щодо доводів апелянта про неврахування постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. № 3, колегія суддів вказує, що в даному випадку відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України судами повинні враховуватися саме правові позиції, висловлені Верховним Судом України, що й було обґрунтовано зроблено судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 р. в справі № П/811/750/16 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 р. в справі № П/811/750/16 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко