Справа № 823/937/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Черкаси

09 листопада 2016 року Справа № 823/937/16

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Цаплі І.Ю.,

представника відповідача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву ОСОБА_2 про відвід судді Тимошенко В.П. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Головного Управління державної казначейської служби України у Черкаській області про визнання дій, бездіяльності незаконними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування шкоди,

встановив:

18 липня 2016 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до начальника Головного Управління державної казначейської служби України у Черкаській області, в якому просить:

1) визнати незаконними дії та бездіяльність відповідача;

2) зобов'язати відповідача виконати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24.11.2015;

3) відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 12700 грн.

04.10.2016 позивач подав до суду заяву - клопотання, в якій заявив відвід судді Тимошенко В.П. у даній справі та просив справу розглянути без його участі.

Відвід обґрунтований тим, що позивач фактично не погоджується з ухвалою судді про залишення позовної без руху від 20.07.2016.

Представник відповідача заперечила проти задоволення заяви позивача про відвід судді.

Розглянувши заяву позивача про відвід судді, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 3 статті 30 КАС України, відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Підстави для відводу визначені частиною 1 статті 27 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться:

1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Підстави для відводу, що наведені у частині 1 цієї статті, є вичерпними.

Щодо відводу судді на підставі пункту 4 статті 27 КАС України, тобто за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, то суд зазначає таке.

Чинним законодавством не розкрито поняття "інші обставини", а відтак воно є оціночним.

Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд вказує, що однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, головною метою якого є відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є обґрунтовані сумніви.

Також суд зазначає, що згідно із статтею 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб'єктивний та об'єктивний аспекти.

При цьому щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об'єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» Суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Також суд вказує, що у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні будь-які підстави та обставини, задля того, щоб піддати сумніву об'єктивність і неупередженість суду, якому заявлено відвід, відтак жодним чином не вбачається неможливість винесення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення у вказаній справі з урахуванням принципів змагальності та процесуальної рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також принципу публічності.

Керуючись ст.ст 27, 28, 31, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Тимошенко В.П. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до начальника Головного Управління державної казначейської служби України у Черкаській області про визнання дій, бездіяльності незаконними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування шкоди, - відмовити.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід (самовідвід) окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст ухвали виготовлений 14 листопада 2016 року