Справа № 642/6839/16-а
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№642/6839/16-а
Провадження №2-а/642/289/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2016 Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Гримайло А.М., при секретарі Безкровній В.М., розглянувши в письмовому провадженні у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ПП роти №6, батальйону №2 УПП у м.Харкова лейтенанта поліції Зізіна Володимира Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд -

В С Т А Н О В И В :

27.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ПП роти №6, батальйону №2 УПП у м.Харкова лейтенанта поліції Зізіна Володимира Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушеннясерії ДР №133510 від 26.09.2016 року, складену за ч.1 ст.122 КУпАП про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 14 вересня 2016 р. близько 12 год. 35 хв., працюючи водієм експедитором УКРАЇНСЬКО-АМЕРИКАНСЬКОГО ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄВРОМІКС», керував службовим автомобілем ГАЗ 3302 (номерний знак НОМЕР_1) та під'їхав до будинку №147 по вулиці Полтавський шлях в м.Харкові, біля якого розташований магазин «ЕУА», куди повинен був доставити та відвантажити продукцію. Біля даної будівлі був зупинений заступником командира роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції; лейтенантом поліції Зізіним Володимиром Вікторовичем, який відразу склав відносно ОСОБА_1 постанову серія ДР №133505 від 14 вересня 2016 р. В даній постанові було зазначено, що ОСОБА_1 рухався по тротуару, тому порушив пункт 11.13. Правил дорожнього руху України (надалі ПДР), а також здійснив стоянку на тротуарі, чим додатково порушив приписи пункту 15.10. ПДР України.

15 вересня 2016 року вважаючи, що притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті 122 КУпАП є незаконним та необгрунтованим, позивач надав скаргу до керівництва патрульної поліції у м.Харкові з вимогою про скасування постанови серія ДР №133505 від 14 вересня 2016 р.

26 вересня 2016 року з'явившись за викликом керівництва патрульної поліції у м.Харкові, до патрульної поліції, отримав уже іншу постанову серія ДР №133510 від 26 вересня 2016 р., в якій було зазначено, що 14 вересня 2016 року позивач порушив лише п. 11.13. ПДР України, а порушення п. 15.10 ПДР (здійснив стоянку на тротуарі) - зникло.

10 жовтня 2016 року за вих.№1-1236/41/14/01-2016 по пошті позивач отримав лист-відповідь від керівництва Управління патрульної поліції у м.Харкові на скаргу від 15.09.2016 року про прийняття рішення про скасування постанови серія ДР №133505 від 14 вересня 2016 р., та 26 вересня 2016 року винесено відносно нього вже іншу постанову ДР №133510 про адміністративне правопорушення скоєне 14 вересня 2016 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення вже у вигляді штрафу лише в сумі 255 гривень за нібито скоєне правопорушення, передбачене лише частиною 1 статті 122 КУпАП.

19 жовтня 2016 року позивач отримав лист-відповідь від керівництва Управління патрульної поліції у м.Харкові на другу скаргу від 04.10.2016 року з вимогою про скасування постанови ДР №133510 від 26.09.2016 року, у скасуванні якої керівництвом патрульної поліції у м.Харкові, було відмовлено.

Позивач вважає що не порушував ПДР, у зв'язку з тим, що вхід в магазин «ЕУА», який розташований біля будинку №147 по вулиці Полтавський шлях в м. Харкові, куди він з метою обслуговування торгівельного підприємства - магазин «ЕУА», завжди відвантажує продукцію безпосередньо з тротуару, бо іншого під'їзду не має. Тротуар має ширину більше 6 метрів і таким чином він не порушував вимоги пунктів 26.1-26.3 цих Правил, оскільки руху пішоходів взагалі не заважав.

Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач не з'явився, надав через канцелярію суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та задовольнити в повному обсязі позовні вимоги.

Відповідач - інспектор ПП роти №6, батальйону №2 УПП у м.Харкова лейтенант поліції Зізін Володимир Вікторович в судове засідання не з'явився, надавши через канцелярію суду письмові заперечення.

У зв'язку з тим, що особи які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд, відповідно до ст.122 ч.4 КАСУ, розглянув в порядку письмового провадження матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 вересня 2016 р. близько 12 год. 35 хв., позивач ОСОБА_1 працюючи водієм експедитором УКРАЇНСЬКО-АМЕРИКАНСЬКОГО ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЄВРОМІКС», керував службовим автомобілем ГАЗ 3302 (номерний знак НОМЕР_1) та під'їхав до будинку №147 по вулиці Полтавський шлях в м.Харкові, біля якого розташований магазин «ЕУА», куди повинен був доставити та відвантажити продукцію.

Біля даної будівлі позивач був зупинений заступником командира роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції; лейтенантом поліції Зізіним Володимиром Вікторовичем, який відразу склав відносно мене постанову серія ДР №133505 від 14 вересня 2016 р.

В даній постанові було зазначено, що ОСОБА_1 рухався по тротуару, тому порушив пункт 11.13. Правил дорожнього руху України, а також здійснив стоянку на тротуарі, чим додатково порушив приписи пункту 15.10. ПДР України.

Отже, постановою серії серія ДР №133505 від 14 вересня 2016 р. про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачені частиною 1 статті 122 та частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідно за невиконання пунктів 11.13. та 15.10. Правил дорожнього руху України.

15 вересня 2016 року вважаючи, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_1 надав відповідну скаргу до керівництва патрульної поліції у м.Харкові з вимогою про скасування постанови серія ДР №133505 від 14 вересня 2016 р., якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення, передбачені частиною 1 статті 122 та частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, пунктом 11.13. ПДР передбачено, що забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під'їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

У випадку позивача вхід в магазин «ЕУА», який розташований біля будинку №147 по вулиці Полтавський шлях в м. Харкові, куди він з метою обслуговування торгівельного підприємства - магазин «ЕУА», завжди відвантажує продукцію, бо іншого під'їзду не має, крім безпосередньо з тротуару, ширина якого більше 6 метрів і таким чином ОСОБА_1 не порушував вимоги пунктів 26.1-26.3 цих Правил, оскільки руху пішоходів взагалі не заважав.

26 вересня 2016 року за викликом керівництва патрульної поліції у м.Харкові, отриманим поштовим зв'язком, позивач прибув до патрульної поліції за адресою: м.Харків, вул.Шевченка, 315 А, та отримав постанову серія ДР №133510 від 26 вересня 2016 р., в якій було зазначено, що 14 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 порушив п. 11.13. ПДР України, але жодних доказів того, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху керівництвом патрульної поліції надано не було.

Постановою серії серія ДР №133510 від 26 вересня 2016 р. про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за скоєне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП за невиконання п.11.13. Правил дорожнього руху України.

10 жовтня 2016 року за вих.№1-1236/41/14/01-2016 по пошті позивач отримав лист-відповідь від керівництва Управління патрульної поліції у м.Харкові на скаргу від 15.09.2016 року з вимогою про скасування постанови ДР №133505, яким позивача було повідомлено, що керівництвом патрульної поліції прийнято рішення про скасування постанови серія ДР №133505 від 14 вересня 2016 р., та 26 вересня 2016 року винесено відносно ОСОБА_1 постанову ДР №133510 про адміністративне правопорушення скоєне мною 14 вересня 2016 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу лише в сумі 255 гривень за скоєне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

19 жовтня 2016 року за вих.№2-1236/41/14/01-2016 по пошті позивач отримав лист-відповідь від керівництва Управління патрульної поліції у м.Харкові на другу скаргу від 04.10.2016 року з вимогою про скасування постанови ДР №133510 від 26.09.2016 року, у скасуванні даної постанови керівництвом патрульної поліції у м.Харкові, позивачу було відмовлено.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи, суду не надано доказів скоєння позивачем правопорушення, відображеного у постанові від 26.09.2016 року, в порядку ст. 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Судом встановлено, що позивача було зупинено інспектором поліції, а відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення вказаних вимог відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, а за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Під час судового розгляду відповідач, будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій суду не надав.

Крім того, за змістом рішення Конституційного суду України у справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 року розтлумачено неухильне дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про вчинення адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хото притягається до адміністративної відповідальності. Випадки скороченого розгляду справи можливе лише у разі фіксації адмінправопорушення на місці, а в інших випадках таких розгляд справ не визначений законом та призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.ст.257, 268, 277-280 КУпАП. Також, зазначено, що словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, вказує на місцезнаходження органу, у повноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимогами ст.258 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що протокол не складається, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 заперечував щодо порушення вимог ПДР України під час зупинки та складання постанови, а доказів на спростування зазначеного відповідачем до суду не надано.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства щодо неможливості скороченого розгляду справ вказаної категорії, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити частково та визнати неправомірними дії інспектора при складанні постанови, а постанову у справі про адміністративне правопорушення від 26 вересня 2016 року в частині притягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Суд відмовляє у вимозі про закриття провадження у справі, оскільки відповідно до ч.3 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень, а тому прийняття рішення щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган чи повноважена особа, яка вирішує питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

З врахуванням встановлених обставин у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України від 08 квітня 2015 року N 3-рп/2015 суд вважає за необхідне зазначити про оскарження вказаного судового рішення в загальному порядку, визначеному КАС України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, ст.87, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 245, 251,258, 283,284, 293 КУПАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ПП роти №6, батальйону №2 УПП у м.Харкова лейтенанта поліції Зізіна Володимира Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Харкові, лейтенанта поліції Зізіна Володимира Вікторовича при винесенні постанови серія ДР №133510 від 26 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Харкові, лейтенанта поліції Зізіна Володимира Вікторовича при винесенні постанови серія ДР №133510 від 26 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді 255 грн. штрафу.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування ч.3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.М.Гримайло