Справа № 206/3836/16-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/3836/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"20" жовтня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора 7 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську рядового поліції Богатир Руслана Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

06 липня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним адміністративним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 05 липня 2016року, Серія ПС 2 № 883937, яка складена інспектором УПП в м. Дніпропетровськ, рядовим 7 роти 4 батальйону Богатир Русланом Юрійовичем на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу згідно із ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 255 гривень.

Відповідно до вищезазначеної постанови, він начебто, 05 липня 2016 року о 13 год.00 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_1, у м. Дніпропетровськ порушив вимоги знаку 5.7.1 ПДР (виїзд на дорогу з одностороннім рухом).

Так, дійсно 05 липня 2016 року о 13 год.00 хв., він керував автомобілем ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_1 та перед виїздом з вулиці Щеглова на вулицю Братів Трофимових на пішохідному переході пропустив пішохода, з правої сторони побачив дорожній знак 2.1 (дати дорогу), переконався, що з лівої та правої сторони не рухаються транспортні засоби та відсутні інші перешкоди для руху, здійснив поворот ліворуч. Виїхавши на вулицю Б. Трофимових десь через 100- 150 метрів побачив автомобіль патрульної поліції, який рухався в зустрічному напрямку. Працівники патрульної поліції подали звуковий сигнал та здійснили маневр, який перекрив йому шлях, на що він зупинився та був повідомлений, що порушив правила дорожнього руху.

При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення (проступку), за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Таким чином, вважає постанову від 05 липня 2016 року, Серія ПС 2 № 883937 незаконною та такою, що складена з порушенням норм законодавства України та підлягає скасуванню.

Інспектором УПП при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення не надано жодного доказу, що підтверджував б те. що він порушив правила дорожнього руху.

При складанні постанови в нього в автомобілі були наявні два свідки, про що він повідомив Інспектора УПП та виклав це у письмових поясненнях, які долучені до постанови. Покази зазначених в поясненнях свідків при складанні постанови не відбирались. Інші свідки Інспектором УПП при розгляді адміністративного матеріалу залучені не були.

Доказів де знаходився знак 5.7.1 ПДР (виїзд на дорогу з одностороннім рухом), вимоги якого нібито він порушив йому надано не було.

При складанні постанови суб'єктивним міркуванням Інспектор УПП, без жодних доказів позбавив його права довести відсутність знаку при виїзді на дорогу одностороннім рухом.

Вважає, що при повороті з вулиці Щеглова на вулицю Б.Трофимови дорожній знак 5.7.1 (виїзд на дорогу з одностороннім рухом) відсутній, так він встановлений на початку вул. Б.Трофимових, а повторно такий знак при виїзді вул. Щеглова для попередження водіїв про виїзд на дорогу з одностороннім рухом не встановлено.

Вищезазначене вказує на те, що дії Інспектора УПП Богатир Р.Ю. є безпідставними та протизаконними, хоча він і неодноразово стверджував, що не порушував ПДР, а діяв в межах ними ж передбаченими.

На підставі викладеного позивач просить суд скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ, рядового 7 роти 4 батальйону Богатир Руслана Юрійовича від 05 липня 2016року, Серія ПС 2 № 883937 про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень та справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю у його діях складу такого правопорушення (а.с.1-2).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що інспектор не відібрав пояснення від свідків. Також не врахував, що стояв грузовик і знак він не міг бачити. Коли він виїхав він не бачив заборонного знаку, а лише потім побачив попереджуючий знак. Його відео з відео реєстратора не збереглося.

Також позивач надав до суду письмові пояснення в яких зазначає, що 05 липня 2016 року керуючи автомобілем ВАЗ 217230, державний номер НОМЕР_1 рухався в м. Дніпро по вул. Шелгунова та як водій, який керував транспортним засобом ні з відстані 100 метрів, ні з 70 метрів, ні з 50 метрів, ні з 30 метрів, ні з іншої більш близької відстані та перед виїздом на вулицю Братів Трофимових інформаційно-вказівного знаку 5.7.1 (виїзд на дорогу з одностороннім рухом) не бачив. Перед тим як здійснити поворот ліворуч та виїхати на вулицю Б.Трофимових на пішохідному переході пропустив пішохода, з правої сторони побачив трішки більше половини дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу), переконався, що з лівої та правої сторони не рухаються транспортні засоби та відсутні інші перешкоди для руху, здійснив поворот. Виїхавши на вулицю Б. Трофимових з правої сторони по якій він рухався заборонний знак 3.21 в'їзд заборонено (забороняє в'їзд усіх транспортних засобів з метою запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом) також був відсутній, що було підтверджено відповідачем в судовому засіданні. Патрульними поліцейськими він був зупинений по вулиці Б.Трофимових, які рухалися йому на зустріч. При винесені постанови відповідачем не було враховано те, що знак 5.7.1 він не бачив. Ним не були враховані його пояснення та інші доводи, якими обґрунтовував, що не порушував ПДР. Те, що в кінні вулиці Шелгунова стояв автомобіль, який перешкоджав побачити цей знак, якщо він там був встановлений, коли він рухався відповідачем встановлено не було, так як справа про адміністративне правопорушення не розглядалась. Ним не встановлювалось те, що дорожній знак 5.7.1 був закритий повністю від нього перешкодою. Свідки, які знаходились в його автомобілі також ним допитані не були, хоча ними повідомлялось, що знак не бачили. Крім того наголошує на тому, що відповідач рухався йому на зустріч вже на вулиці Б. Трофимових, а не за транспортним засобом, яким він керував по вулиці Шелгунова, а тому не міг таким чином встановити наявність або відсутність дорожнього знаку, в той момент або наявність перешкод, які його закривали від нього, як водія. Відповідач стверджує, що відповідно до ст. 252 КУпАП він оцінював докази за своїм внутрішнім переконанням, але не зрозуміло які докази він оцінював. Свої докази він йому не надав, з підстав їх відсутності, а його в порушення КУпАП навіть і не прийняв. В оскаржуваній постанові відповідач зі своїм напарником перешкоджали йому надати пояснення, пояснивши, що там нічого писати не можна. Тому ним до постанови додані письмові пояснення, що зазначено в постанові. Коли вже була винесена постанова відповідач роз'яснив лише право на її оскарження, інші права роз'ясненні не були, про що він також зазначив в постанові. В зв'язку з чим, вважає в тому числі було порушено його право скористатися правовою допомогою адвоката. Відповідачем при винесені постанови вчинено низку порушень, чим позбавив його права на всебічний, повний і об'єктивний розгляд справи про адміністративне правопорушення, в тому числі заявити клопотання про доручення до матеріалів справи доказів та допит свідків (а.с.38-40).

В судовому засіданні відповідач Богатир Р.Ю. проти позовних вимог заперечував та просив відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.27-28). Пояснив, що знак 5.7.1 знаходиться з в'їзду на вулицю. Ним було зафіксовано факт руху по вулиці з одностороннім рухом. Позивач повідомив, що не бачив знак, але вони знають, що знак там є. Оцінювали докази за внутрішнім переконанням. Попереджали, що проводиться відеозапис, але камера була сіла.

Відповідач в письмових запереченнях зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки під час патрулювання 05 липня 2016 року ним був помічений автомобіль марки ВАЗ 217230, номерний знак НОМЕР_1, який порушив вимогу знаку 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом», чим порушив вимоги правил 5.7.2 Правил дорожнього руху, а саме, здійснив поворот в протилежному напрямку праворуч в м Дніпропетровськ, на вул. Братів Трофімових, біля будинку № 38. Керуючись правилами дорожнього руху, дорожній знак 5.7.1 показує напрямок руху на перехрещуваній дорозі (а саме - зліва направо), якщо на ній організовано односторонній рух. Рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише у напрямку, показаному стрілкою. Знак забороняє рухатися назустріч потоку транспорту. Кожний повинен дотримуватись Правил дорожнього руху та має право розраховувати на те, що й інші учасники чітко виконують Правила. За кермом знаходився позивач, який і передав документи для перевірки інспектору патрульної поліції. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог правил до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 883937 від 05.07.201 - року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів по адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не і автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 року № 1395. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межа правового кола і не порушував норм процесуального права. Інспектором патрульної поліції Богатир Р.Ю. винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП, ст. 33 КУпАП, встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодного переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Весь час у інспектора патрульної поліції Богатир Р.Ю. та його напарника працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративної правопорушення. Позивач у позові та у своєму поясненні, зазначає, що знак 5.7.1 він не бачив, так як на його думку знаку там не було. Якщо водій дійсно не бачив би знаку та його зупинили працівники патрульної поліції і повідомивши про порушення правил дорожнього руху, то було б досить зрозумілим і доцільним бажання водія дізнатися де саме знаходиться цей знак, щоб в подальшому додержуватись його вимог та не порушувати правил. Треба зауважити, що повертаючи на вул. Братів Трофімових з вул. Щегунова досить потужний потік автомобілів, досить складно уявити, як можна не звернути увагу на те, що всі ці автомобілі рухаються в одному напрямку (згідно знаку 5.7.1). Позивач міг створити аварійну ситуацію на дорозі, порушення цього знаку є досить серйозним правопорушенням та виправдання водія не може сприйматися серйозно та братися до уваги. По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають (а.с.27-28).

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги, з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

Судом встановлено, 05 липня 2016року інспектором УПП в м. Дніпропетровськ, рядовим 7 роти 4 батальйону Богатир Русланом Юрійовичем винесена постанова Серія ПС 2 № 883937, якою ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 рухаючись по вул. Братів Трофимових, 38 порушив вимоги знаку 5.7.1 ПДР (виїзд на дорогу з одностороннім рухом, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень (а.с.3).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Керуючись ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Інспектором УПП в м. Дніпропетровськ, рядовим 7 роти 4 батальйону Богатир Русланом Юрійовичем відносно ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, здійснив виїзд на дорогу з одностороннім рухом чим порушив п. 5.7.1 ПДР України.

Проте для таких висновків не має підстав. При розгляді справи не доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, тож посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, в судовому засіданні відповідач Богатир Р.Ю. заявив у якості доказу відеозапис з нагрудної камери, проте в суд його не надав. Судом неодноразово направлялися запити до Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровськ з проханням надати відеозапис, проте запит залишено без задоволення.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки заявлені позивачем ОСОБА_5 пояснив, що він з позивачем в той день їхали з прокуратури. Коли виїхали він не бачив жодного знаку. На перехресті стояв грузовик.

Свідок ОСОБА_6 поснив, що він напарник відповідача. В той день вони патрулювали район на ж/м Комунар. При виїзді на вул. Б. Трофімових особа не виконала вимоги дорожнього знака і рухалася по зустрічному напрямку. Він особисто не попереджував, що ведеться відео зйомка. Дорожній знак знаходиться на перехресті доріг вул. Шелгунова та Б. Трофімових. Він на тій ділянці працює з січня 2016 року там знак постійно не висить. Але в той день знак висів. Позивач зазначав, що знак не побачив. Постанову складав його напарник.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема , необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити, зокрема найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дане правопорушення не знайшло підтвердження.

Відповідно до п. 8.2-1 Правил дорожнього руху, які затверджено постановок Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, дорожи знаки повинні розміщуватись таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менше я 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху та розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

При складанні постанови не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення (проступку), за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 5.7.1 Правил дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 5.7.1 ПДР виїзд на дорогу з одностороннім рухомзаборонено.

Викладені в спірній постанові про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 883937 від 05 липня 2016 року обставини в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, жодних допустимих доказів їх достовірності відповідачем надано не було.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про відсутність події та складу правопорушення, у якому позивача визнано винним оскаржуваною постановою про адміністративне правопорушення ПС2 № 883937 від 05 липня 2016 року, якою за ч. 1 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255,00грн.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 258, 268, 287, 288, 289 КУпАП ст.ст. 3, 11, 17, 18, 19, 69-71, 159-163, КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 05 липня 2016 року серії ПС2 № 883937, якою за ч.1 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 255,00грн., справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков