Справа № 802/1156/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1156/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сало П.І.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

08 листопада 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: Шумила Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2016 року арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) ОСОБА_4 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у якому просить визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, які полягали у складанні висновків щодо наявності у діях позивача порушень під час виконання повноважень ліквідатора у справі № 902/177/13-г про банкрутство ФОП ОСОБА_5, викладених в акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 02.07.2016 року № 22/2.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь позивача в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_4 є арбітражним керуючим, що підтверджується свідоцтвом про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за № 190 від 12.02.2013 року.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.03.2013 року за заявою ПАТ "Піреус Банк МКБ" порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5 Постановою цього ж суду від 04.03.2013 року ФОП ОСОБА_5 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором призначено арбітражного керуючого Побережного В.Т. Відповідно до ухвали Господарського суду Вінницької області від 04.03.2014 року припинено процедуру ліквідації та повноваження ліквідатора, введено процедуру санації, керуючим санацією боржника призначено арбітражного керуючого Побережного В.Т.

Постановою Господарського суду Вінницької області від 03.07.2014 року ФОП ОСОБА_5 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_4

З 13 по 15 червня 2016 року головним спеціалістом сектору з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 на підставі скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний Банк "Надра" Стрюкової І.О. від 11.04.2016 року № 1-4-4256 та доручення Міністерства юстиції України від 29.04.2016 року № 709/11890-0-33-16/9.5, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 під час виконання повноважень ліквідатора у справі № 902/177/13-г про банкрутство ФОП ОСОБА_5

За результатами перевірки складено Довідку від 15.06.2016 року № 22/1, у якій викладені встановлені порушення.

Листом від 17.06.2016 року № 01-07/13 арбітражним керуючим ОСОБА_4 надано заперечення на Довідку від 15.06.2016 року № 22/1, а листом від 18.06.2016 року № 01-07/14 також інформацію про усунення порушень до Довідки від 15.06.2016 року № 22/1.

На виконання доручення Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 22.06.2016 року № 9.4-32/1266 Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області до Міністерства юстиції України 29.06.2016 року надіслано довідку, складену за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4, з усіма документами, на які є посилання у довідці, поясненнями, зауваженнями, запереченнями та документами, наданими арбітражним керуючим, для проведення її аналізу.

Листом від 29.06.2016 року № 2.4-11/5/20146/120 відповідач повідомив арбітражного керуючого про надсилання вказаних документів до Міністерства юстиції України.

29.07.2016 року за вх. № 8970/5/2.4/2016 на адресу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшов висновок Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України щодо відповідності законодавству довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 18.07.2016 року, зі змісту якого вбачається, що комісією при організації та проведенні перевірки досліджено всі питання, які викладені у скарзі, а довідка, складена Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області, відповідає законодавству з питань банкрутства.

В подальшому Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 02.07.2016 року № 22/2, яким визначено порушення, аналогічні тим, що були наведені у Довідці від 15.06.2016 року № 22/1.

Листом від 05.08.2016 року № 2.4-11/5/2016/141 до Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України відповідачем надіслано пропозицію щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого ОСОБА_4, а також акт перевірки та документи, які є невід'ємною часиною акту. При цьому у вказаному листі звернуто увагу на те, що під час складання акту перевірки від 02.08.2016 року № 22/2 комісією було допущено описку у назві документу, а саме замість 02.08.2016 року зазначено 02.07.2016 року.

Не погодившись з діями Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо складання висновків акту перевірки, арбітражний керуючий ОСОБА_4 звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Так, щодо встановлення під час проведення позапланової перевірки порушень, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 41 Закону №4212, протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора (ОСОБА_4 призначено ліквідатором 03.07.2014) відповідні посадові особи банкрута зобов'язані передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору (в даному випадку у строк до 18.07.2016). У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків відповідні посадові особи банкрута несуть відповідальність відповідно до законів України.

Лист-запит від 10.07.2014, який направлено попередньому ліквідатору щодо надання ним бухгалтерської та іншої документації банкрута, печатки і штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута, необхідних для здійснення функцій ліквідатора, на який посилається у поясненні ліквідатор, до матеріалів перевірки не надано.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.98 Закону №4212, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний надсилати органам Національної поліції чи органам прокуратури повідомлення про факти порушення законності, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку.

Однак, повідомлення про факт порушення законності, в даному випадку - факт непередачі попереднім ліквідатором інформації та документів, необхідних для здійснення функцій ліквідатора, ліквідатором до правоохоронних органів не направлено, що свідчить про порушення нею вимоги п.8 ч.2 ст.98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка вступила в дію з 19.01.2013 (далі - Закон №4212).

Відповідно, вимога ч.6 ст.41 Закону №4212, згідно якої протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов'язані передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору, також є невиконаною.

Стосовно невжиття ліквідатором ОСОБА_4 заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, колегія суддів відзначає таке.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що заходи спрямовані на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб (включаючи забезпечене майно, вказане в скарзі), вживались ліквідатором, починаючи з 10.07.2014.

Однак, незважаючи на те, що місцезнаходження майна, як і місцезнаходження ОСОБА_5, ліквідатору встановити не вдалося, заяву про злочин за ст. 388 КК України, щодо непередачі ОСОБА_5 транспортних засобів, ліквідатором направлено лише 06.06.2016.

Відповідно до абз.13 ст.41 Закону №4212, ліквідатор з дня свого призначення здійснює заходи, спрямовані на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно абз.1 ст.37 Закону №4212, ліквідаційна процедура відкривається строком на дванадцять місяців, тобто ліквідатор за цей строк має вчинити всі можливі дії стосовно виявлення майна банкрута.

Відповідно до ч.З ст.98 Закону №4212, під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Тобто, при здійсненні повноважень ліквідатора ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_4 повинна була вчинити всі можливі дії стосовно виявлення майна банкрута, у даному випадку шляхом вчасного подання заяви про злочин (приховування майна), оскільки фактичне місцезнаходження ОСОБА_5 та, відповідно, транспортних засобів є невідомим (згідно акту інвентаризації №1 інвентаризаційною комісією 01.08.2014 не виявлено ОСОБА_5 за місцем реєстрації ФОП, та не виявлено транспортні засоби за адресою їх реєстрації, однак заяву про приховування майна ліквідатором направлено лише 06.06.2016, коли зборами комітету кредиторів прийнято рішення щодо списання даних транспортних засобів, після якого надійшло заперечення Стрюкової І.О щодо зняття з обліку транспортних засобів, які перебувають у заставі), що свідчить про порушення вимоги абз.13 ст.41 Закону №4212, в частині вжиття ліквідатором необхідних заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута.

Щодо дотримання арбітражним керуючим вимоги абз.4 ч.2 ст.41 Закону №4212, в частині належного проведення інвентаризації майна банкрута , колегія суддів відзначає таке.

Порядок інвентаризації активів і зобов'язань визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов'язань, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України "Про затвердження Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань" від 30.10.2014 №1365/26142 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства фінансів України від 19.12.2014 №1214) (далі -Положення).

Дане положення визначає порядок проведення інвентаризації активів і зобов'язань та оформлення її результатів (п.1 розділу І Положення).

При цьому, згідно п.4 розділу І Положення, проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів, в даному випадку ліквідатора, який створює необхідні умови для її проведення, визначає об'єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації.

Відповідно до п.6 розділу І Положення, суцільною інвентаризацією охоплюються всі види зобов'язань та всі активи підприємства незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі предмети, що передані у прокат, оренду або перебувають на реконструкції, модернізації, консервації, у ремонті, запасі або резерві незалежно від технічного стану. Також, інвентаризації підлягають активи і зобов'язання, які обліковуються на позабалансових рахунках, зокрема цінності, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні (об'єкти оперативної (операційної) оренди основних засобів, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі), умовні активи і зобов'язання (непередбачені активи та зобов'язання) підприємства (застави, гарантії, зобов'язання тощо), бланки документів суворої звітності, інші активи.

Згідно абз.4 п.7 розділу І Положення, проведення інвентаризації є обов'язковим у разі зміни керівника, в даному випадку ліквідатора.

У процесі інвентаризації, яка відбувається шляхом обов'язкового підрахунку, зважування та обмірювання, визначається фактична наявність об'єктів інвентаризації, дані про які записуються в інвентаризаційні описи, які підписують усі члени комісії.

Відповідно до п.14 розділу II Положення, інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, звіряльні відомості оформлюються відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704 (із змінами) (далі - Положення №2), для первинних документів з урахуванням обов'язкових реквізитів та вимог, передбачених цим Положенням. Матеріали інвентаризації можуть бути заповнені як рукописним способом, так і за допомогою електронних засобів обробки інформації.

Так, п.2.7 Розділу 2 Положення №2 встановлено, що первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

При цьому, відповідно до п.2.8 Положення №2, додаткові вимоги до порядку створення первинних документів про касові і банківські операції, рух цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей та інших об'єктів майна передбачаються іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до абз.1-2 п.6.1 Положення, наявність готівки, грошових коштів, цінних паперів, грошових документів (сплачених санаторно-туристичних путівок, поштових марок тощо) і бланків документів суворої звітності встановлюється інвентаризацією та оформляється актом інвентаризації. Інвентаризація кас на підприємстві проводиться відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320.

В інвентаризаційних описах активи наводяться за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання, з можливим виділенням за субрахунками та номенклатурою. На кожній сторінці інвентаризаційного опису вказуються словами число порядкових номерів активів та загальна кількість у натуральних вимірах усіх активів, що записані на цій сторінці, незалежно від того, в яких одиницях виміру (штуках, метрах, кілограмах тощо) вони відображені. Акти інвентаризації заповнюються з урахуванням об'єктів інвентаризації, при цьому мають бути забезпечені їх ідентифікація та співставлення з даними бухгалтерського обліку (п.16 розділу II Положення).

Інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії та матеріально відповідальними особами. При цьому, матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв'язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи (п.18 розділу II Положення).

Після інвентаризаційних описів складаються звіряльні відомості активів і зобов'язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів. Вартість лишків і нестач цінностей в звіряльних відомостях наводиться відповідно до їх оцінки в регістрах бухгалтерського обліку. На активи, що належать іншим підприємствам, складаються окремі звіряльні відомості, копії яких надсилаються власнику (п.20 розділу II Положення).

В залежності від характеру розходжень (надлишок чи нестача), активи, зазначені в звіряльних відомостях, підлягають оприбуткуванню чи списанню.

Регулювання інвентаризаційних різниць здійснюється у порядку, визначеному п.4 розділу IV Положення.

Висновки щодо виявлених розбіжностей між фактичною наявністю активів і зобов'язань і даними бухгалтерського обліку, які наводяться в звіряльних відомостях, та пропозиції щодо їх врегулювання відображаються інвентаризаційною комісією у протоколі, що складається після закінчення інвентаризації і передається на розгляд та затвердження керівнику підприємства. У протоколі наводяться: причини нестач, втрат, лишків, а також пропозиції щодо заліку внаслідок пересортиці, списання нестач в межах норм природного убутку, а також понаднормових нестач і втрат від псування цінностей із зазначенням причин та вжитих заходів щодо запобігання таким втратам і нестачам.

Відповідно до п.2 розділу IV Положення протокол інвентаризаційної комісії затверджується керівником підприємства протягом 5 робочих днів після завершення інвентаризації.

Враховуючи вищезазначене було встановлено, що ліквідатором не дотримано виконання вимоги абз.4 ч.2 ст.41 Закону №4212, в частині належного проведення інвентаризації майна банкрута, оскільки:

- відсутній наказ про проведення інвентаризації;

- інвентаризаційні описи, які свідчать про проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів, коштів та розрахунків, які відносяться до майна підприємства, комісії під час перевірки не надано;

- відсутні звіряльні відомості;

- лист про надання згоди забезпеченим кредитором на зняття з розшуку та списання з балансу транспортних засобів, які знаходяться в забезпеченні, направлено ліквідатором після складання акту від 13.07.2015 про списання транспортних засобів;

- відсутній протокол інвентаризаційної комісії.

Таким чином, посилання апелянта на те, що порушення, які встановлені органом контролю під час проведення позапланової перевірки її діяльності та, відповідно, внесені до Довідки, є незаконними та суперечать діючому законодавству, не відповідають фактичним обставинам, про що зазначено вище.

Щодо доводів апелянта стосовно неповідомлення її про місце та час підписання Акту, колегія суддів відзначає наступне.

29.07.2016 на адресу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшов Висновок, доданий до листа Міністерства юстиції України від 21.07.2016 №1123/58064-0-61-16/9.4, згідно якого встановлено наступне:

- Комісією при організації та проведенні перевірки досліджено всі питання, які викладені у Скарзі;

- Довідка, складена Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області, відповідає законодавству з питань банкрутства.

Відповідно до абз.2 п.6.5 розділу VI Порядку контролю, протягом двох робочих днів з дня отримання Висновку Міністерства юстиції України (тобто до 02.08.2016) комісія готує акт перевірки.

При цьому, відомостей щодо обов'язкового повідомлення арбітражного керуючого про час та місце підписання Акту після отримання органом контролю Висновку, Порядок контролю не містить.

Тому, комісією, беручи до уваги Висновок (абз.1 п.6.5 розділу VI Порядку контролю), протягом двох робочих днів з дня отримання Висновку Міністерства юстиції України (абз.2 п.6.5 розділу VI Порядку контролю), а саме 02.08.2016, складено Акт, один примірник якого, відповідно до абз.2 п.6.8 розділу VI Порядку контролю, на наступний робочий день (03.08.2016) надіслано арбітражному керуючому рекомендованим листом та електронною поштою.

Слід зазначити, що відповідно до положень п.3.3 розділу III Порядку контролю, арбітражному керуючому під час здійснення перевірки надано право надавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення виключно до Довідки.

Таким чином, посилання позивача на те, що органом контролю, всупереч Порядку контролю, не повідомлено арбітражного керуючого ОСОБА_4 про місце та час підписання Акту, не можуть братись до уваги у зв'язку з зазначеним вище.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні ст. 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України у постанові від 0.09.2013 №21-237а13 та Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 14.07.2015 у справі №804/15686/14.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 11 листопада 2016 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Білоус О.В.