Справа № 813/2775/14
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Справа № 876/4074/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Носа С.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника позивача Марадь С.М.,

представника відповідача Дубаса В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова до товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова (далі - УПФ України в Личаківському районі м. Львова) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просило стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» (далі - ТОВ «Діпроспецавтотранс») заборгованість, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за період січень-серпень 2013 року у розмірі 93439,56 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 813/2775/14 позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ТОВ «Діпроспецавтотранс» не є правонаступником державного підприємства чи організації, адже відповідно до п. 1.1 Статуту відповідач, як юридична особа, заснований відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна у Львівській області від 17.01.1996 року № 35 на підставі установчого договору про створення шляхом перетворення орендного підприємства «Діпроспецавтотранс» у ВАТ. Згідно із п. 3.3 цього ж Статуту відповідач є правонаступником орендного (а не державного) підприємства.

Крім того, зазначає апелянт, позивачем пропущено строк для подання вимог до відповідача, внаслідок чого такі вважаються погашеними, так звані «наукові» пенсії особам призначені повністю неправомірно, оскільки на них не поширюється дія Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Представник відповідача у ході апеляційного розгляду підтримав подану апеляційну скаргу, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду заперечила обґрунтованість доводів апелянта, просила залишити постанову суду першої інстанції без задоволення, а апеляційну скаргу - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги УПФ України в Личаківському районі м. Львова, суд першої інстанції виходив із того, що з розрахунку фактичних витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів щодо наукових працівників за січень-серпень 2013 року, сума понесених витрат складає 93439,56 грн.

Відповідач зобов'язаний сплачувати різницю між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, оскільки на товариство поширюються приписи ч. 9 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відтак, стягненню з ТОВ «Діпроспецавтотранс» підлягає заборгованість, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за період січень-серпень 2013 року в розмірі 93439,56 грн.

Даючи правову оцінку постанові суду першої інстанції та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із таких міркувань.

Відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 372 затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - Порядок).

Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III-IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3 - 8 цього Порядку (п. 9 Порядку).

Покликання апелянта на те, що орендне підприємство «Діпроспецавтотранс», а в свою чергу і ТОВ «Діпроспецавтотранс» не є правонаступником Державного інституту з проектування заводів спеціалізованого автомобільного транспорту апеляційним судом до уваги не приймається, оскільки аналогічні фактичні обставини встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015 року у справі № 813/2775/14, якою скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2014 року та стягнуто з ТОВ «Діпроспецавтотранс» на користь УПФ України в Личаківському районі м. Львова 43855,60 грн. заборгованості, що становить різницю між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів за період вересень-грудень 2013 року.

Окрім того, право працівників відповідача на виплату пенсії згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» було підтверджено відповідними довідками ВАТ «Діпроспецавтотранс» про набутий стаж, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Доказів того, що рішення про призначення пенсій вказаних працівників відповідача згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» оскаржувались та були скасовані в судовому порядку матеріали справи не містять.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що представником відповідача не заперечується той факт, що трудові книжки зазначених працівників знаходилися на час виникнення спірних правовідносин у відповідача і не містили записів про їх звільнення у зв'язку із ліквідацією підприємства.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що чинним законодавством не передбачено можливості відкликання підприємством довідки про набуття працівником стажу, який надає право на отримання пенсії згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність», а відтак лист ВАТ «Діпроспецавтотранс» від 18.04.2002 року № 29-1/01, 29-2/01, 29-3/01, 29-4/01, 29-5/01, 29-6/01 «Стосується довідок про призначення пенсій згідно із ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» не має правового значення і не тягне за собою жодних правових наслідків.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що видаючи зазначені довідки, попередник відповідача добровільно взяв на себе зобов'язання відшкодовувати різницю по наукових пенсіях, оскільки за видачу недостовірних уточнюючих довідок підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність згідно із ч. 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Заперечень щодо самого розміру заборгованості у сумі 93439,56 грн. витрат на фінансування різниці між сумою пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсій, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, за період з січня по серпень 2013 року відповідачем не наведено.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач отримував повідомлення УПФ України в Личаківському районі м. Львова про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про пропуск позивачем строку для стягнення спірної заборгованості з відповідача, виходячи із правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 07 квітня 2015 року у цій справі, а також з огляду на очевидну нелогічності його посилань на необхідність звернення із спірними вимогами за період січень-серпень 2013 року до 17.11.2008 року через прийняття засновниками ТОВ «Діпроспецавтотранс» 01.09.2008 року рішення про припинення товариства.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Діпроспецавтотранс» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 813/2775/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Л.П.Іщук

С.П.Нос

Ухвала у повному обсязі складена 10 листопада 2016 року.