Справа № 428/7768/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Юзефович І.О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року справа №428/7768/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Челахової О.О., за участю позивача особисто, представника позивача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3, Сєвєродонецької міської ради Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 серпня 2016 року у справі № 428/7768/16-а за позовом ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування розпорядження Сєвєродонецького міського голови № 217-К від 02.07.2016 року, зобов'язання перевести з 07.07.2016 року на посаду начальника відділу контролю споживчого ринку департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради на підставі заяви від 06.07.2016 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди у розмірі 300000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.07.2016 року звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.07.2016 року відповідно до розпорядження міського голови м. Сєвєродонецька її звільнено з посади начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів Сєвєродонецької міської ради з 06.07.2016 року у зв'язку із відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці за п. 6 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Позивач просила суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Сєвєродонецького міського голови № 217-К від 02.07.2016 року; зобов'язати Сєвєродонецьку міську раду перевести її з 07.07.2016 року на посаду начальника відділу контролю споживчого ринку департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради на підставі заяви; стягнути з Сєвєродонецької міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Сєвєродонецької міської ради на її користь моральну шкоду в розмірі 300 000,00 грн.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 серпня 2016 року у справі № 428/7768/16-а адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Сєвєродонецького міського голови № 217-К від 02.07.2016 року в частині звільнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Поновлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на роботі на посаді начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів Сєвєродонецької міської ради Луганської області.

Стягнуто з Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто за період з 07.07.2016 року по 05.08.2016 року, у розмірі 8464,13 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в межах одного місяця у розмірі 8464,13 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

09 серпня 2016 року Сєвєродонецьким міським судом прийнято додаткову постанову у справі за позовом ОСОБА_3 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області: стягнуто з Сєвєродонецької міської ради Луганської області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 4500, 00 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в своїй апеляційній скарзі просив змінити постанову Сєвєродонецького міського суду від 05.08.2016 року у справі № 428/7768/16-а; викласти абзац третій резолютивної частини постанови Сєвєродонецького міського суду від 05.08.2016 року у справі № 428/7768/16-а в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на роботі на посаді начальника відділу контролю споживчого ринку департаменту економічного розвитку та торгівлі Сєвєродонецької міської ради Луганської області».

В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач зазначив, що наказ про її поновлення на роботі не був виданий після прийняття судом першої інстанції постанови, тобто після 05.08.2016 року. В цей час посада, на якій її поновили за судовим рішенням, стала носити інше найменування, а саме: начальник відділу контролю споживчого ринку. Судом першої інстанції при винесенні постанови про її поновлення на роботі необхідно було вирішувати питання поновлення на роботі зі зміненими умовами праці: із зміненим найменуванням посади, що помилково не було зроблено судом першої інстанції.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо незаконності розпорядження Сєвєродонецького міського голови № 217-К від 02.07.2016 року, але, на думку позивача, суд не в повній мірі з'ясував обставини справи та зробив суперечливі висновки. Відтак позивач зазначає, що реальні зміни істотних умов праці, а саме: зміна найменування посади позивача з начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів на начальника відділу контролю споживчого ринку, планувалось ввести відповідно до розпорядження Сєвєродонецького міського голови № 270 від 04.07.2016 року «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.06.2016 року № 262 «Про затвердження штатних розписів окремих виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 2016 рік». Зазначені зміни мали відбутися не раніше спливу двомісячного строку від моменту попередження про це позивача, а саме не раніше 04.09.2016 року, натомість в зазначеному розпорядженні була зазначена дата введення в дію зміни істотних умов праці 07.07.2016 року, тобто з порушенням вимог ст. 32 КЗпП України.

Позивач вважає, що відповідно до ст. 32 КЗпП України вона мала два місяці, тобто до 04.09.2016 року, на те аби дати згоду на продовження роботи за новими умовами праці або відмовитися від цього. Звільнення, у випадку відмови від продовження роботи за новими умовами праці, повинно було відбутися не раніше 04.09.2016 року.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволеній частині позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми ст.ст. 32, 49-2 Кодексу законів про працю України та зазначає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, прийняте не на підставі повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи.

Також відповідач зазначив, що для вдосконалення структури виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради, раціоналізації робочих місць, що є істотними змінами в організації виробництва та праці, Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення № 400 від 28.04.2016 року «Про затвердження структури та чисельності виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради». Розпорядженням міського голови № 262 від 29.06.2016 року було затверджено штатний розпис окремих виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 2016 рік, де в тому числі було затверджено штатний розпис на 2016 рік працівників департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради.

Апелянт вказує, що розпорядженням міського голови № 211-К від 30.06.2016 року було оголошено проведення конкурсів у виконавчих органах міської ради, в тому числі проведення конкурсу на посаду начальника відділу контролю споживчого ринку. В зв'язку з утворенням нового виконавчого органу міської ради (відділ контролю споживчого ринку) була затверджена Посадова інструкція начальника відділу контролю споживчого ринку департаменту економічного розвитку та торгівлі, яка містить в собі значні зміни завдань та функцій начальника відділу на відміну від посадової інструкції начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів, яку обіймала позивач. На думку відповідача зазначене підтверджує факт зміни істотних умов праці.

Апелянт визначає, що при змінах в організації виробництва і праці власник має право без згоди працівника змінювати істотні умови праці.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги позивача та заперечували проти доводів апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС України його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач ОСОБА_3 01.08.1993 року прийнята на посаду спеціаліста І категорії управління торгівлі та розвитку споживчого ринку Сєвєродонецької міської ради на підставі розпорядження № 105 від 22.07.1993 року; 10.10.2014 року ОСОБА_3 переведено на посаду начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів міської ради на підставі розпорядження міського голови від 09.10.2014 року № 141-К (а.с. 19-20).

28 квітня 2016 року на 11 (черговій) сесії Сєвєродонецької міської ради VII скликання Сєвєродонецькою міською радою прийнято рішення «Про затвердження структури та чисельності виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради», пунктом 10 якого вирішено реорганізувати з 07.07.2016 року департамент економічного розвитку міської ради і відділ торгівлі та з захисту прав споживачів міської ради шляхом їх об'єднання у департамент економічного розвиту та торгівлі міської ради (а.с. 189-192).

29.06.2016 року Сєвєродонецьким міським головою прийнято розпорядження № 262 «Про затвердження штатних розписів окремих виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 2016 рік», пунктом 4 якого затверджено штатний розпис департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради із введенням його в дію з 07.07.2016 року (а.с. 162-164).

Додатком № 4 до розпорядження міського голови від 29.06.2016 року № 262 визначено штатний розпис на 2016 рік працівників департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради, до якого входять такі структурні підрозділи та посади: директор департаменту; відділ інвестиційної і регуляторної політики - начальник відділу, головний спеціаліст; відділ соціально-економічного розвитку - начальник відділу, спеціаліст І категорії; сектор транспорту та зв'язку - завідувач сектору; відділ торгівлі та з захисту прав споживачів - начальник відділу, заступник начальника відділу, головний спеціаліст (а.с. 164).

06 травня 2016 року на підставі рішення 11-ї сесії Сєвєродонецької міської ради VII скликання від 28.04.2016 року № 400 «Про затвердження структури та чисельності виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради» та відповідно до ст. 32 Кодексу законів про працю України відповідачем попереджено ОСОБА_3, начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів міської ради про зміну істотних умов праці в окремих виконавчих органах Сєвєродонецької міської ради, а саме: реорганізацію департаменту економічного розвитку і відділу торгівлі та з захисту прав споживачів. Також вказаним попередженням позивачеві запропоновано вакантні посади, які є у виконавчих органах Сєвєродонецької міської ради станом на 06.05.2016 року. Крім того, у вказаному попередженні відповідач роз'яснив позивачу, що відповідно до ст. 32 КЗпП України в разі відмови продовжувати роботу у зв'язку зі зміною істотних умов праці трудовий договір з нею буде припинено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 167).

02 липня 2016 року Сєвєродонецьким міським головою прийнято розпорядження № 217-К «Про звільнення ОСОБА_3.», яким звільнено ОСОБА_3, начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів міської ради, з роботи 06.07.2016 року у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 158).

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог правомірним, та зазначає, що судом повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, частково вірно застосовано норми матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі - Закон № 2493-III) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) - служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Статтею 2 Закон № 2493-III визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування окреслені статтею 20 Закону № 2493-III, яка унормовує:

«Крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі:

порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону;

порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону);

виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов'язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону);

досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону).

Посадові особи місцевого самоврядування, яких притягнуто до відповідальності за корупційні правопорушення, підлягають звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Перевибори сільських, селищних, міських голів, зміна керівників органів місцевого самоврядування не є підставою для припинення служби посадовими особами виконавчих органів рад, їх секретаріатів, крім працівників патронатної служби.

Частинами 3 та 4 статті 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) визначено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2016 року Сєвєродонецьким міським головою прийнято розпорядження № 217-К «Про звільнення ОСОБА_3.», яким звільнено позивача ОСОБА_3, начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів міської ради, з роботи 06.07.2016 року у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 158).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача в частині скасування розпорядження Сєвєродонецького міського голови № 217-К «Про звільнення ОСОБА_3.» виходив з того, що письмової заяви про відмову від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці позивач не надавала, а в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 від 06.07.2016 року про згоду на продовження роботи, яку відповідачем отримано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо незаконності спірного розпорядження Сєвєродонецького міського голови № 217-К «Про звільнення ОСОБА_3.».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що оспорюване розпорядження про звільнення позивача дійсно не містить посилання на вид відмови позивача (усний або письмовий). Більш того, при апеляційному розгляді позивач надала заяву від 01 липня 2016 року про свою згоду на подальшу роботу в якості начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів департаменту економічного розвитку міської ради. Така заява прийнята відповідачем саме 01.07.2016 року згідно штампу реєстрації вхідної кореспонденції (а.с. 242).

Колегія суддів вважає, що зазначена заява є належним письмовим доказом в розумінні ст. 79 КАС України того, що позивач зверталась до Сєвєродонецької міської ради з відповідним погодженням продовжити роботу у зв'язку зі зміною істотних умов праці на подальшу роботу в якості начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів департаменту економічного розвитку міської ради.

Крім того, зміст поданої позивачем заяви відповідав рішенню від 28.04.2016 року № 400 «Про затвердження структури та чисельності виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради» і розпорядженню міського голови від 29.06.2016 року № 262 «Про затвердження штатних розписів окремих виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 2016 рік», оскільки за цими документами був передбачений в штатному розписі і відділ торгівлі та з захисту прав споживачів і посада начальника цього відділу (а.с. 164, 189-192).

Що стосується доводів апеляційної скарги позивача відносно зміни резолютивної частини постанови Сєвєродонецького міського суду від 05.08.2016 року у справі № 428/7768/16-а щодо поновлення її на роботі на посаді начальника відділу контролю споживчого ринку департаменту економічного розвитку та торгівлі Сєвєродонецької міської ради Луганської області.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаний довід не може бути підставою для зміни постанови суду першої інстанції з огляду на наступне.

04 липня 2016 року Сєвєродонецьким міським головою прийнято розпорядження № 270 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.06.2016 року № 262 «Про затвердження штатних розписів окремих виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 2016 рік», яким внесено зміни до додатку 4 «Штатний розпис працівників департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради» розпорядження міського голови від 29.06.2016 року № 262 «Про затвердження штатних розписів окремих виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради на 2016 рік» (а.с. 165).

Додатком до розпорядження міського голови від 04.07.2016 року № 270 затверджено штатний розпис на 2016 рік працівників департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради, до якого входять такі структурні підрозділи та посади: директор департаменту; відділ інвестиційної політики - начальник відділу, головний спеціаліст, спеціаліст І категорії; відділ соціально-економічного розвитку - начальник відділу, головний спеціаліст; відділ контролю споживчого ринку - начальник відділу, заступник начальника, головний спеціаліст; сектор транспорту та зв'язку - завідувач сектору ( зворотній бік а.с. 165).

Отже, 4 липня 2016 року міський голова вніс чергові зміни до штатного розпису на 2016 рік працівників департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради виключивши зі складу департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради відділ торгівлі та з захисту прав споживачів і посаду начальника цього відділу. Така подія мала місце вже після прийнятого розпорядження № 217-К «Про звільнення ОСОБА_3.». З огляду на наведене, колегія суддів не має можливості поновити позивача на посаді, яка не існувала на час її звільнення.

Що стосується доводів відповідача.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі зазначив, що при змінах в організації виробництва і праці власник має право без згоди працівника змінювати істотні умови праці. Оскільки ОСОБА_3 відмовилася від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, то відповідач правомірно звільнив її з посади начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів міської ради на підставі п. 6 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Колегія суддів вважає такий довід неправомірним з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, пунктом 10 рішення Сєвєродонецької міської ради VII скликання «Про затвердження структури та чисельності виконавчих органів Сєвєродонецької міської ради» вирішено реорганізувати з 07.07.2016 року департамент економічного розвитку міської ради і відділ торгівлі та з захисту прав споживачів міської ради шляхом їх об'єднання у департамент економічного розвиту та торгівлі міської ради Зі змісту рішення не вбачається в чому саме полягає зміна і яких істотних умов праці у виконавчих органах міської ради.(а.с. 189-192).

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) роз'яснив, що припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, уведенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Отже, зі змісту зазначеної норми вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що з утворенням нового виконавчого органу міської ради (відділ контролю споживчого ринку) була затверджена Посадова інструкція начальника відділу контролю споживчого ринку департаменту економічного розвитку та торгівлі, яка містить в собі значні зміни завдань та функцій начальника відділу на відміну від посадової інструкції начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів, яку обіймала позивач. На думку відповідача зазначене підтверджує факт зміни істотних умов праці.

Колегія суддів не приймає такий довід, оскільки припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України є обґрунтованим лише при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, що викликані змінами в організації виробництва і праці.

На переконання суду відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження існування змін істотних умов праці як і доказів відмови позивача від продовження роботи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, Сєвєродонецької міської ради Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 серпня 2016 року у справі № 428/7768/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 18 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко