Справа № 808/1075/16
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року (об 11 год. 00 хв.)Справа № 808/1075/16
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії

головуючого судді Батрак І.В.

суддів Нестеренко Л.О.,

Стрельнікової Н.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника першого відповідача Скригонюк І.В.,

представника третього відповідача Андрущенко А.А.,

представника третьої особи Нестеренко В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_6

до Національної поліції України

до Центральної атестаційної комісії Національної поліції України

до Департаменту захисту економіки

до Центральної атестаційної комісії №2

третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог Запорізька обласна профспілкова організація атестованих працівників органів внутрішніх справ України

про визнання дій протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6, або - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Національної поліції України (далі - НП України, або відповідач 1), Центральної атестаційної комісії Національної поліції України (далі - відповідач 2), Департаменту захисту економіки (далі - відповідач 3), Центральної атестаційної комісії№2 (відповідач 4), третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог Запорізька обласна профспілкова організація атестованих працівників органів внутрішніх справ України з урахуванням уточненого адміністративного позову в якому просить суд:

визнати рішення Національної поліції України в частині включення ОСОБА_6 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання Наказу Національної поліції України Департаменту захисту економіки від 29.02.2016№63, Наказу Національної поліції від 29.01.2016 №80 протиправним;

визнати дії Національної поліції України щодо проведення атестації ОСОБА_6 протиправним;

визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 2 Національної поліції України від 02.03.2016 та зазначене в розділі ІV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа, а саме:»4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції, через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_6.

Не погоджуючись з висновком, прийнятим за результатом атестації, вважаючи його протиправним, а дії відповідача щодо проведення атестації незаконними, позивач зазначає, що стаття 57 Закону України «Про Національну поліцію» визначає вичерпне коло підстав для проведення атестування. За відсутності жодної з підстав передбачених ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію», та п.3 Розділу І Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.11.2015 №1445/27890 (далі - Інструкція) та Конституції України позивача було включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Також атестування позивача було проведено всупереч приписам ст. 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників», оскільки на момент проведення атестації він відпрацював на посаді менше одного року. Так на момент проведення атестації позивача, останній відпрацював на посаді менше одного року, оскільки був призначений на посаду 07.11.2015 року.

Позивач вказує, що атестація щодо нього проведена з порушенням процедури її проведення, адже Головою комісії був суб'єкт, не передбачений Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, до складу комісії не входив представник профспілкового органу, сама атестація проводилася необ'єктивно без врахування його професійних якостей, характеристик та висновку безпосереднього керівника, оцінку його професійного рівня проведено за ознаками, що безпосередньо не пов'язані з виконуваною роботою. Відносно самого висновку атестаційної комісії позивач зазначає, що цей висновок не ґрунтується на дійсних обставинах та відображає лише суб'єктивну думку членів комісії.

В позові позивач просить визнати протиправним рішення Національної поліції України в частині включення його до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання наказів Департаменту захисту економіки Національної поліції України №63 від 29.02.2016 Національної поліції України №80 від 29.01.2016, визнати протиправними дії Національної поліції України щодо проведення його атестації, визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №2 Національної поліції України від 02.03.2016, зазначене в розділі ІV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно нього.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.10.2016 позовну заяву ОСОБА_6 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Департаменту захисту економіки, до Центральної атестаційної комісії№2, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог Запорізька обласна профспілкова організація атестованих працівників органів внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та скасування рішення, в частині позовних вимог про визнання протиправним рішення Національної поліції України щодо включення ОСОБА_6 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання Наказу Департаменту захисту економіки Національної поліції України №63 від 29.02.2016, Наказу Національної поліції України №80 від 29.01.2016 та про визнання протиправними дій Національної поліції України щодо проведення атестації ОСОБА_6 - залишено без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить задовольнити позов, виходячи з викладених в ньому підстав.

Представник НП України в судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених в запереченнях від 23.05.2016 (вх.15747), зазначивши, що позивача та колишніх працівників ОВС було прийнято на службу до поліції без проведення атестування за скороченою процедурою без належного відбору, їх було призначено на посади тимчасовго штатного розпису, про що зазначалось у наказах про призначення до поліції. Крім того, станом на 07.11.2015 в поліції був відсутній порядок проведення атестування, що в свою чергу свідчить, що позивача було прийнято до поліції без належного відбору.

Особи призначені на посади поліцейських проходять службу в поліції відповідно до положень Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України «Про національну поліцію» проводилось атестування ОСОБА_6 , що передбачає у разі встановлення невідповідності посаді переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що передбачає перміщення на вищу посаду.

Рішення про проведення атестування відповідно до Закону України «Про національну поліцію» приймає Голова Національної поліції України, керівники органів поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими актами законодавтсав України призначаються на посади їх наказами.

Так, на виконання делегованих Законом повноважень наказом Міністертсва внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465 було затверджено Інструкцію про порядок проведення атестування поліцейських, якою і визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування поліцейських та визначені повноваження атестованих комісій.

Посилання позивача на порушення НП України положень Закону України «Про професійний розвиток працівників» є безпідставним, оскільки питання проведення атестування поліцейських врегульовано спеціальним законодавством - Законом України «Про Національну поліцію» та Інструкцією. Відповідач НП України звертає увагу суду на те, що позивач з метою подальшої служби в поліції виявив бажання встановлення його відповідності займаній посаді, а також можливого кар'єрного росту сам прийняв рішення про проходження ним атестування, в порядку визначеному наказом МВС України від 17.11.2015 №1465.

Атестаційна комісія прийняла рішення відносно позивача одноголосно та дійшла до такого висновку на підставі всебічного дослідження всіх зібраних на нього документів, з урахуванням наданих позивачем відповідей. Атестування позивача проведене у межах наданих повноважень атестаційними комісіями та у спосіб, який передбачений наказом МВС України №1465 від 17.11.2015. У позові позивач фактично просить суд надати оцінку підставам прийняття рішення атестаційною комісією та прийняти нове рішення про відповідність його кандидатури займаній посаді. Посилається на практику Європейського суду з прав людини та зазначає що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. З урахуванням вищевикладеного просить суд відмовити ОСОБА_8 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представники Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії №2 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача 3 - Департамент захисту економики НП України в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у запереченнях на адміністративний позов від 15.07.2016 №6492/39-2016 (вх. № 21414). Зокрема зазначила, що заперечує проти позову, вважає його безпідставним та необгрунтгованим, виходячи з наступного.

Наказом НП України від 07.11.2015 №105о/с «По особовому складу Департаменту захисту економіки» ОСОБА_6 призначено заступником начальника управління захиту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Наказом НП України від 20.11.2015 №210о/с «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліціїв Київській області та м. Києві» проведено атестування поліцейських апарату НП України та міжрегіональних територіальних підрозділів, в тому числі і Департаменту захисту економіки НП України.

Наказом НП України від 23.11.2015 №102 «Про організацію заходів з тестування особового складу Національної поліції України» було встановлено умови допуску поліцейських до участі в атестуванні.

На підставі зазначеного наказу позивач з метою подальшої служби в поліції з власної ініціативи прийняв рішення щодо проходження атестування та зареєструвався в єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній мережі чим підтвердив свою згоду пройти атестування з встановлення своєї відповідності займаній посаді, а також для визначення перспектив його можливого кар'єрного росту.

За результатами тестування позивача 26.02.2016 останній набрав 79 балів із 120, а саме: з тестування загальних навичок 34 із 60, з професійного тестування - 45 з 60.

Ураховуючи результати атестації позивача атестаційна комісія зазначила, що він займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (розділ ІV атестаційного листа від 02.03.2016). Представник відповідача 3 звертає увагу суду на те, що позивач добровільно погодився на проходження атестації та повністю пройшов її процедуру. Просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з підстав викладених у поясненнях на позов від 09.04.2016 №ПАП-39.

В судовому засіданні пояснив, що на момент проведення атестації позивача не існувало жодної з передбачених Законом випадків її проведення - не вирішувалось питання щодо його призначення на вищу, нижчу посаду, не існувало підстав для звільнення його зі служби. Позивач не належав до категорії працівників, які підлягають атестації, оскільки на момент проведення атестації він не набув юридичного статусу поліцейського, відпрацював на посаді менше одного року, підстав проведення атестування не існувало.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та наявними у справі доказами підтверджено, що з грудня 1998 року по жовтень 2015 року ОСОБА_6 проходив службу в органах внутрішніх справ.

07.11.2015 наказом Національної поліції України №105 о/с, відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та згідно з Наказом НП України від 06.11.2015 №11 «Про затвердження тимчасового штату Департаменту захисту економіки Національної поліції було призначено прибулого з МВС України , ОСОБА_6 заступником начальника управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з присвоєнням йому спеціального звання «полковник поліції» на підставі п.12 рощзділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Наказом Національної поліції України від 20.11.2015 № 210 о/с «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві», прийнято рішення про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві. Також створено центральну атестаційну комісію; наказано керівникам структурних підрозділів скласти списки поліцейських, що підлягають атестуванню, скласти атестаційні листи стосовно поліцейських, підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими, забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій у разі необхідності.

Наказом Національної поліції України від 23.11.2015 № 102 «Про організацію заходів з тестування особового складу Національної поліції України», керівників структурних підрозділів національної поліції зобов'язано забезпечити доведення до відома всього особового складу під підпис умов атестування працівників, визначених Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, а також забезпечити реєстрацію всіх, без винятку, осіб, які виявили бажання пройти атестування у єдиній централізованій відомчій телекомунікаційній системі з 24 до 26 листопада 2015 року.

Наказом Національної поліції України від 02.12.2015 №134 затверджено персональний склад центральної атестаційної комісії Національної поліції України. Крім того, наказами НПУ №195 від 22.12.2015, №216 від 28.12.2015 вносились зміни до складу центральної атестаційної комісії Національної поліції України.

28.12.2015 НП України винесено наказ №217 «Про проведення атестування поліцейських», яким продовжено проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України», Головного управління Національної поліції в Київській області, Головного управління Національної поліції у м. Києві до 30.01.2016, а наказом №80 від 29.01.2016 «Про проведення атестування поліцейських» продовжено проведення атестування поліцейських міжрегіональних територіальних органів ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК), Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції» до 31.03.2016.

26.02.2016 першим заступником начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції України складено атестаційний лист на позивача, зі змісту якого вбачається, що позивач за період служби в органах внутрішніх справ та на займаній посаді характеризується позитивно. Висновки прямого керівника Начальника Департаменту захсиут економіки НП України, що позивач займаній посаді відповідає.

За результатами тестування позивач набрав 79 балів із 120, а саме: з тестування загальних навичок 34 із 60, з професійного тестування - 45 з 60.

Також в даному атестаційному листі відображено результати атестування (висновок атестаційної комісії) від 02.03.2016, згідно з яким позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

У зв'язку з незгодою позивача із вказаним рішенням атестаційної комісії, 11.03.2016 позивачем подана скарга на рішення Центральної атестаційної комісії.

Відповідно до Протоколу Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 від 14.03.2016 за результатами розгляду скарги і матеріалів поліцейського ОСОБА_6,постановлено відхилити скаргу поліцейського.

Вважаючи протиправним рішення Національної поліції України в частині включення ОСОБА_6 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню та прийняття стосовно нього вищевказаного висновку Центральною атестаційною комісією №2 Національної поліції України що є предметом розгляду в даній судовій справі та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин та з урахуванням заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне дослідити правомірність направлення позивача на атестування, дотримання під час атестування нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що позивача, як прибулого з Міністерства внутрішніх справ, прийнято на службу до поліції на умовах, визначених пунктами 9, 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» на підставі його заяви шляхом видання наказу про призначення за його згодою.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону України «Про національну поліцію», призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону, якою в свою чергу визначено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції встановлені статтею 49 Закону України «Про Національну поліцію» та передбачають, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Вимоги щодо рівня фізичної підготовки для поліцейських та кандидатів, які вступають на службу в поліції, затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України «Про очищення влади».

Частиною 2 статті 61 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що не може бути поліцейським: 1) особа, визнана недієздатною або обмежено дієздатною особою; 2) особа, засуджена за умисне вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, у тому числі судимість якої погашена чи знята у визначеному законом порядку; 3) особа, яка має непогашену або незняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої; 4) особа, щодо якої було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав; 5) особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією; 6) особа, яка відмовляється від процедури спеціальної перевірки під час прийняття на службу в поліції або від процедури оформлення допуску до державної таємниці, якщо для виконання нею службових обов'язків потрібен такий допуск; 7) особа, яка має захворювання, що перешкоджає проходженню служби в поліції. Перелік захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції, затверджується Міністерством внутрішніх справ України спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я; 8) особа, яка втратила громадянство України та/або має громадянство (підданство) іноземної держави, або особа без громадянства; 9) особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції.

Крім того, кандидат на службу в поліції має пройти медичні обстеження, перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, за згодою - тестування на поліграфі, також щодо нього проводиться спеціальна перевірка (стаття 50 Закону).

За змістом статті 52 Закону України «Про національну поліцію», добір на вакантні посади поліцейських відбувається шляхом проведення конкурсу на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади.

Пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

При цьому, положення пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» не містять будь-яких посилань на те, що прийняття працівника міліції на службу в поліцію згідно з даним порядком здійснюється тимчасово.

Нормами Закону України «Про Національну поліцію» взагалі не передбачено випадки, коли особу може бути прийнято на службу в поліції на тимчасових умовах.

Так, статтею 58 цього Закону встановлено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Аналізуючи вищезазначене, можна дійти висновку, що порядок прийняття працівників міліції на службу до поліції є відмінним від загального порядку, у якому здійснюється добір на вакантні посади поліцейських, оскільки передбачає можливість видання органом поліції відповідного наказу про призначення колишнього міліціонера на посаду в Національній поліції України за його згодою, як самостійну і достатню підставу для призначення працівника міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

При цьому, єдиними обов'язковими умовами прийняття працівника міліції на службу в поліцію на підставі пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено виявлення таким працівником міліції бажання проходити службу в поліції та його відповідність законодавчо встановленим вимогам до поліцейських.

За вказаних обставин суд вважає необґрунтованими доводи представника першого відповідача про те, що прийняття на службу в Національну поліцію України колишніх співробітників органів внутрішніх справ, у тому числі позивача, проводилось без проведення атестування за скороченою процедурою на посаду тимчасового штату.

Норми Закону України «Про Національну поліцію» не передбачають необхідність проходження працівником міліції будь-якої атестації, як умови прийняття на службу до поліції у випадку видання наказу про призначення за його згодою.

В свою чергу, видання наказу про призначення позивача на посаду поліцейського за його згодою свідчить про те, що позивач відповідає вимогам до кандидатів на службу в поліції, встановленим статтею 49 Закону України «Про Національну поліцію», а також не має відповідних обмежень, передбачених частиною 2 статті 61 цього Закону.

Таким чином, твердження представника першого відповідача про те, що проходження процедури атестації є обов'язковою умовою проходження служби в поліції колишніх працівників міліції не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Мета та підстави атестування поліцейських закріплено в статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до частини 1 даної статті, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» передбачені наступні підстави для проведення атестування поліцейських, а саме:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

З системного аналізу вищенаведеної норми слідує, що проведення атестації може мати місце виключно у таких випадках: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, передумовою прийняття рішення про проведення атестації особи має бути реальне настання обставин або встановлення фактів, що зумовлюють необхідність її проведення: у випадку призначення на вищу посаду - за наявності ініціативи поліцейського або керівництва; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність - за наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Водночас, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення особи на нижчу посаду або звільнення її зі служби через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишити таку особу на службі і, як крайній захід, звільнення її зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Під час судового розгляду справи суду не надано доказів існування обставин чи встановлення фактів, які б зумовили виникнення підстав для проведення атестації позивача, передбачених частиною 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Як вбачається зі змісту наказу Національної поліції України від 20 листопада 2015 року № 210 о/с «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві», атестація проводилась з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки поліцейських на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Разом з цим, закріплена у частині 1 статті 57 Закону України «Про національну поліцію» мета атестування не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з визначеними у частині 2 цієї статті підставами для проведення атестування, перелік яких є вичерпним, а відтак, проведення атестування без настання таких підстав, Законом України «Про національну поліцію» не передбачено.

Таким чином перший відповідач помилково розцінив мету атестування, закріплену у частині 1 статті 57 Закону України «Про національну поліцію», як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, у тому числі і позивача, переслідуючи ціль визначення їх відповідність займаним посадам поліцейських.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що на момент прийняття даного наказу були обґрунтовані підстави вважати, що позивач не відповідає займаній посаді.

Частиною 4 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Такі ж самі положення містить пункт 3 розділу І та підпункт 2 пункту 1 розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за № 1445/27890 (далі - Інструкція).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивача було безпідставно включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню відповідно до наказу Національної поліції України від 20.11.2015 № 210 о/с.

Крім того, висновки за результатами проведеного атестування про службову невідповідність ОСОБА_6, суд вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам, з огляду на наступне.

Порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, визначається Інструкцією.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції, атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

З огляду на положення пункту 7 розділу ІV Інструкції керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Інструкції, в атестаційному листі зазначаються такі відомості про поліцейського, який атестується:

1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками;

2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення;

3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою;

4) володіння іноземними мовами;

5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів;

6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби;

7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці;

8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого;

9) результати проходження підвищення кваліфікації.

За приписами пункту 9 розділу ІV Інструкції, прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків:

- займаній посаді відповідає;

- займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду;

- займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність;

- займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Як встановлено судом, 26.02.2016 першим заступником начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції України підполковником поліції М.Ю.Марченко складений атестаційний лист, який містить відомості про проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ з грудня 1998 року. В атестаційному листі також відображені показники роботи та зроблено висновок, що позивач за період служби в органах внутрішніх справ та в займаній посаді зарекомендував себе дисциплінованим, старанним працівником, принциповим та вимогливим керівником.

Відповідно до пункту 10 розділу IV Інструкції, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами тестування позивача 26.02.2016 останній набрав 79 балів із 120, а саме: з тестування загальних навичок 34 із 60, з професійного тестування - 45 з 60.

Згідно з пунктами 11, 12, 13 розділу IV Інструкції, атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, що проходить атестування. З огляду на приписи пункту 15 розділу IV Інструкції, атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Пункт 16 розділу IV Інструкції зобов'язує атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Як встановлено судом, 02.03.2016 позивач проходив співбесіду з атестаційною комісією, під час якої, як зазначено у витягу з протоколу ОП № 15.00004273.0028630 від 02.03.2016, були досліджені декларація про доходи, послужний список (Форми 1), інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», інформація з відкритих джерел. Членами атестаційної комісії особі, яка проходить атестування, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи для подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Головою атестаційної комісії поставлено на голосування рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає через службову невідповідність.

Заперечуючи проти позову, представник першого відповідача, у тому числі, вказував, що мотивом для прийняття такого рішення атестаційною комісією стало те, що позивач не викликає довіру, не виявляє прагнення до змін, не вмотивований до покращення ситуації в регіоні, не зміг назвати жодної конкретної справи своєї діяльності разом з цим, протокол Центральної атестаційної комісії № 2 Національної поліції України від 02.03.2016 не містить таких відомостей.

Зміст зазначеного протоколу взагалі не відображає питань, які ставились позивачу, та не містить інформацію про надані відповіді, а також не розкриває, які критерії враховувались атестаційною комісією при прийнятті рішення стосовно позивача та на підставі чого зроблено висновок про його службову невідповідність.

Процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, і керівники органів поліції, які реалізовують її результати, і громадськість в межах реалізації суспільного інтересу, і суд, перевіряючи законність проведеного атестування, мали можливість з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Враховуючи, що негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби в поліції через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від його форми (протокол, окремий акт), повинно бути вмотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що були враховані при його прийнятті.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, яким є Національна поліція України, має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення (вчинення дії), а також таким обставинам має бути надана відповідна оцінка.

Разом з тим, атестаційною комісією не надано оцінку відповідності позивача жодному з обов'язкових критеріїв, визначених у пункті 16 розділу IV Інструкції.

Пунктом 12 Інструкції передбачено право атестаційної комісії робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Будь-які запити, у тому числі, щодо наявності досягнень в роботі, перевірки інформації, розміщеної у відкритих джерелах щодо позивача, пов'язані з його службовою діяльністю, атестаційною комісією здійснені не були, доказів протилежного суду не надано.

Закон України «Про Національну поліцію», а також Інструкція не наділяють членів атестаційної комісій повноваженням вирішувати питання відповідності поліцейського займаній посаді виключно на підставі власного, суб'єктивного її сприйняття, оскільки такий підхід матиме наслідком прийняття суб'єктивного, необґрунтованого і, як наслідок, неправомірного рішення.

Проаналізовані судом матеріали, які були предметом вивчення атестаційної комісії, спростовують висновки атестаційної комісії про те, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при прийнятті висновків про результати атестування ОСОБА_6, атестаційною комісією не досліджено та не з'ясовано обставини, встановлення яких законом та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актом є обов'язковим для правильного вирішення питання. Крім того, прийняте за результатами атестування позивача рішення обґрунтовано обставинами, дослідження та оцінка яких не передбачена нормами чинного законодавства.

Також, оскільки нормами Закону № 580-VIII прямо не врегульовано питання щодо строку, впродовж якого поліцейського може бути атестовано, та періодичності такого атестування, й враховуючи, що проходження служби в поліції регулюється Законом № 580-VIII та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону № 580-VIII), суд вважає за можливе прийняти до уваги посилання позивача на приписи ст. 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників» №4312-VI від 12.01.2012, відповідно до якої атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року. Суд приймає до уваги посилання позивача, що атестацію щодо нього було проведено всупереч положення наведеної статті Закону України «Про професійний розвиток працівників», адже він відпрацював на займаній посаді менше одного року.

Зазначена позиція щодо можливості застосування загальних норм трудового законодавства виключно в випадках, коли спеціальною нормою не врегульовано відповідні обставини та коли спеціальний Закон допускає можливість застосування загальних положень законодавства, відображена в листі Вищого адміністративного суду України «Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби» № 753/11/13-10 від 26.05.2010.

З цих же підстав суд вважає за можливе прийняти до уваги твердження позивача на приписи Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-IV від 22.02.2006. В цьому контексті суд зазначає, що звільнення особи є крайнім заходом дисциплінарного впливу, для застосування якого існують певні передумови, такі як службове розслідування, відібрання письмових пояснень чито отримання відмови в наданні таких, та врахування тяжкості проступку, обставин, за яких його скоєно, заподіяної шкоди, попередньої поведінки особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Так, в матеріалах справи міститься інформаційна довідка Сектору управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якій зазначено, що за період проходження служби ОСОБА_6, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, проте заохочувався 27 разів.

При розгляді справи судом встановлено, що при проведенні атестації та складанні висновку атестації відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При зверненні до суду із даним позовом ОСОБА_6, сплачено судовий збір за три позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1653,6 гривень (квитанція №3958760 від 30.03.2016. Ухвалою суду від 31.10.2016 дві позовні вимоги залишено без розгляду, водночас задоволенню підлягає одна позовна вимога немайнового характеру. Враховуючи вищенаведене та приписи ст. 94 КАС України, присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань НП України підлягають здійснені ним документально підтверджені судові витрати - судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 551,2 гривень.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії №2 Національної поліції України від 02.03.2016, зазначене в розділі ІV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії)" атестаційного листа, а саме: " 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", яке прийняте стосовно ОСОБА_6.

Присудити на користь ОСОБА_6 за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України судові витрати у розмірі 551 (п'ятисот п'ятидесяти однієї) гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя І.В.Батрак

Суддя Л.О.Нестеренко

Суддя Н.В. Стрельнікова