Справа № 808/8868/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року о/об 10 год. 52 хв.Справа № 808/8868/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Світлотехніка» до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участь представників:

від позивача - Зіменко І.А.

(діє на підставі довіреності №10 від 20.09.2016 року)

від відповідача - Корольов О.О.

(діє на підставі довіреності № 22/10/08-25-10 від 05.01.2016 року)

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від Публічного акціонерного товариства «Світлотехніка» (далі - позивач, або ПАТ «Світлотехніка») до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення від 11 серпня 2015 року № в сумі 222265,50 грн., яке винесено Державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення від 11 серпня 2015 року № в сумі 214066,50 грн., яке винесено Державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною податковою інспекцією у Заводському районі ГУ ДФС у Запорізькій області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Світлотехніка» (Акт № 507/08-25-22-011/02970085 від 01 липня 2015 року) прийнято податкове повідомлення - рішення від 11 серпня 2015 року № , за яким нараховано суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 222 265,5 грн., з яких 148177,00 грн. - основний платіж, 74088,5 грн. - штрафні санкції, та податкове повідомлення-рішення № , за яким нараховано суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ у розмірі 214066,5 грн., з яких 142711,00 грн. - основний платіж, 71355,5 грн. - штрафні санкції. ПАТ «Світлотехніка» розглянувши вищезазначені податкові повідомлення-рішення зазначає, що не погоджується з нарахованими сумами грошового зобов'язання та вважає, що висновки ДПІ щодо порушенням товариством норм діючого законодавства є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам та нормам чинного законодавства. Позивач зазначає, що в акті перевірки ДПІ у Заводському райони зробила висновки про те, що метою реєстрації ТОВ «Лео Принт» була незаконна діяльність, що, на думку перевіряючого, не може породжувати жодних правових наслідків. Щодо контрагента ТОВ «Торговий дім БЦ «Шелтер», то перевіряючий в акті перевірки зазначає про те, що нібито підписи директора вказаного товариства у первинних документах різні, що наводить його на думку про безтоварність операції. Вказує на те, що ПАТ «Світлотехніка» має всі необхідні документи, які підтверджують здійснення зазначених господарських операцій. Зазначені документи відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» стосовно їх змісту, а придбаний у контрагентів товар було використано в господарській діяльності ПАТ «Світлотехніка», що не дає підстав вважати вищезазначені господарські операції - безтоварними.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях від 05 квітня 2016 року відповідно до яких зазначає, що ТОВ «Торговий дім БЦ «Шелтер» та ТОВ «Лео Принт» здійснювали діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб (реальному сектору економіки), у т.ч. ПАТ «Світлотехніка». Вказує, що з матеріалів отриманої постанови встановлено, що фактично товарно-матеріальні цінності від ТОВ «Торговий дім БЦ «Шелтер» та ТОВ «Лео Принт» і у подальшому до контрагентів покупців, у т.ч. ПАТ «Світлотехніка» не постачалися, взаємовідносини носили безтоварний характер, що свідчить про те, що правочини здійснені без мети настання реальних наслідків, з метою заниження об'єкта оподаткування, несплати податків. Відповідно право на податковий кредит з податку на додану вартість у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності. Вказує на те, що сам по собі факт сплати коштів не є безумовним свідчення того, що поставка мала місце та здійснений для неправомірного завищення суми податкового кредиту та відповідно заниження податкових зобов'язань. Несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необгрунтованих виплат. Зазначає те, що непродовольчі товари від ТОВ «Торговий дім БЦ «Шелтер» та ТОВ «Лео Принт» фактично не поставлені, тому сума витрат на придбання не повинна бути віднесена до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідного податкового періоду.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 27 вересня 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення позивача та представників відповідача, вивчивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21553349 від 18 грудня 2015 року, Публічне акціонерне товариство «Світлотехніка» зареєстровано17 жовтня 1991 року, як юридичну особу за адресою: 69008, Запорізька область, м. Запоріжжя, Південне шосе, будинок 74Б, ідентифікаційний код 02970085.

На підставі наказу від 18 червня 2015 року № 140 та направлення від 18 червня 2015 року № 45, виданих ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, головним державним ревізором-інспектором відділу податкового аудиту ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області, інспектором податкової та митної справи 1 рангу Плотніченком Русланом Михайловичем, згідно з вимогами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та постанови старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції Корнєєва Є.В., проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПАТ «Світлотехніка» () з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 01 березня 2015 року по фінансовим взаємовідносинам з ТОВ «Ніколейд», ТОВ «ТорговийБЦ дім «Шелтер» та ТОВ «Лео Принт».

Перевірка проводилась з 18 червня 2015 року по 23 червня 2015 року включно.

За результатами перевірки податковим органом складено акт перевірки №507/08-25-22-011/02970085 від 01 липня 2016 року.

Висновками акту перевірки встановлено порушення:

- пункту 138.1 статті 138 підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ПАТ «Світлотехніка» занижено до сплати податкові зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 148 177,00 грн., у т.ч. по відповідних податкових періодах: за 2014 рік на суму 148 177 грн.;

- підпункту 14.1.36 підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.3 пункту 198.4 пункту 198.6 статті 198 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ПАТ «Світлотехніка» занижено до сплати податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 142 711,00 грн., у т.ч за відповідні податкові періоди: за червень 2014 року у сумі 86 727,00 грн.; за серпень 2014 року у сумі 55 984,00 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 11 серпня 2015 року, яким Публічному акціонерному товариству «Світлотехніка» збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем у сумі 148 177,00 грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 74 088,50 грн.

- № від 28 травня 2015 року, яким Публічному акціонерному товариству «Світлотехніка» збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем у сумі 142,711,00 грн. та застосовані штрафні санкції у сумі 71355,50 грн.

Не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями Публічне акціонерне товариство «Світлотехніка» звернулося до суду з адміністративним позовом.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення представників сторін всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає податкові повідомлення-рішення, обґрунтованими, та таким, що не підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Так позивачем на підтвердження господарських операцій ТОВ «Торговий БЦ дім «Шелтер» та ТОВ «Лео Принт» до суду надано:

- Договір поставки №14 від 26 червня 2016 року, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕО ПРИНТ», як постачальник з однієї сторони та Публічне акціонерне товариство «Світлотехніка», як покупець з іншої сторони зобов'язується поставити у власність покупцю товар згідно специфікацій, а покупець зобов'язується прийняти товар, який поставляється у його власність і своєчасно сплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

- видаткову накладну №РН-0701/12 від 01 липня 2014 року; видаткову накладну №РН-0702/13 від 02 липня 2014 року; видаткову накладну №РН-0714/08 від 14 липня 2014 року;

- специфікацію №1 до договору поставки №14 від 26 червня 2014 року; специфікацію №2 до договору поставки №14 від 26 червня 2014 року; специфікацію №3 до договору поставки №14 від 26 червня 2014 року;

- податкову накладну №286 від 14 липня 2014 року; податкову накладну №285 від 02 липня 2014 року; податкову накладну №284 від 01 липня 2014 року;

- товарно-транспортну накладну №1 від 01 липня 2015 року; товарно-транспортну накладну №1 від 14 липня 2015 року; товарно-транспортну накладну №1 від 01 липня 2014 року; товарно-транспортну накладну №14 від 14 липня 2015 року;

- подорожній лист №01/07 від 01 липня 2014 року; подорожній лист №02/07 від 14 липня 2014 року;

- інвентарну картку обліку особистих запасів;

- штатний розпис;

- накази про відрядження від 26 червня 2014 року; накази про відрядження від 03 липня 2014 року;

- наказ №60 від 25 грудня 2013 року про введення в дію штатного розпису;

- банківські виписки;

- прибуткову накладну №729 від 01 липня 2014 року; прибуткову накладну №638 від 01 липня 2014 року; прибуткову накладну №696 від 02 липня 2014 року; прибуткову накладну №754 від 14 липня 2014 року; прибуткову накладну №1223 від 03 листопада 2014 року; прибуткову накладну №846 від 19 серпня 2014 року; прибуткову накладну №859 від 12 серпня 2014 року; прибуткову накладну №793 від 07 серпня 2014 року; прибуткову накладну №757 від 01 серпня 2014 року; прибуткову накладну №786 від 04 серпня 2014 року; прибуткову накладну №753 від 04 серпня 2014 року; прибуткову накладну №646 від 30 червня 2014 року; прибуткову накладну №645 від 26 червня 2014 року; прибуткову накладну №592 від 12 червня 2014 року; прибуткову накладну №550 від 03 червня 2014 року; прибуткову накладну №647 від 19 червня 2014 року; прибуткову накладну №644 від 23 червня 2014 року; прибуткову накладну №563 від 05 червня 2014 року; прибуткову накладну №594 від 17 червня 2014 року; прибуткову накладну №729 від 01 липня 2014 року; прибуткову накладну №573 від 12 червня 2014 року; прибуткову накладну №519 від 02 червня 2014 року;

- картка рахунку 631 за червень 2014 року - грудень 2014 року;

- договір поставки №206 від 02 червня 2016 року, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім БЦ Шелтер», як постачальник з однієї сторони та Публічне акціонерне товариство «Світлотехніка», як покупець з іншої сторони зобов'язується поставити у власність покупцю товар згідно специфікацій а покупець зобов'язується прийняти товар, який поставляється у його власність і своєчасно сплатити його вартість відповідно до умов цього договору;

- специфікацію №1 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №2 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №3 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №4 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №5 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №6 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №7 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №8 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №9 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №10 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №11 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №12 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №13 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року; специфікацію №14 до договору поставки №206 від 02 червня 2014 року;

- видаткову накладну №РН-0602/04 від 02 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0603/04 від 03 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0605/02 від 05 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0612/03 від 12 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0617/03 від 17 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0619/04 від 19 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0623/05 від 23 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0626/05 від 26 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0602/04 від 02 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0630/01 від 30 червня 2014 року; видаткову накладну №РН-0801/05 від 01 серпня 2014 року; видаткову накладну №РН-0804/07 від 04 серпня 2014 року; видаткову накладну №РН-0807/15 від 07 серпня 2014 року; видаткову накладну №РН-8012/06 від 12 серпня 2014 року; видаткову накладну №РН-0819/04 від 19 серпня 2014 року; видаткову накладну №РН-0826/04 від 26 серпня 2014 року;

- податкову накладну №59 від 02 червня 2014 року; податкову накладну №60 від 03 червня 2014 року; податкову накладну №61 від 05 червня 2014 року; податкову накладну №62 від 12 червня 2014 року; податкову накладну №63 від 17 червня 2014 року; податкову накладну №64 від 19 червня 2014 року; податкову накладну №65 від 23 червня 2014 року; податкову накладну №66 від 26 червня 2014 року; податкову накладну №67 від 30 червня 2014 року; податкову накладну №136 від 01 серпня 2014 року; податкову накладну №137 від 04 серпня 2014 року; податкову накладну №138 від 07 серпня 2014 року; податкову накладну №139 від 12 серпня 2014 року; податкову накладну №140 від 19 серпня 2014 року; податкову накладну №141 від 26 серпня 2014 року;

- товарно-транспортну накладну №44 від 05 червня 2014 року; товарно-транспортну накладну №45 від 12 червня 2014 року; товарно-транспортну накладну №51 від 17 червня 2014 року; товарно-транспортну накладну №54 від 19 червня 2014 року; товарно-транспортну накладну №59 від 23 червня 2014 року; товарно-транспортну накладну №65 від 26 червня 2014 року; товарно-транспортну накладну №70 від 30 червня 2014 року; товарно-транспортну накладну №71 від 01 серпня 2014 року; товарно-транспортну накладну №74 від 04 серпня 2014 року; товарно-транспортну накладну №89 від 12 серпня 2014 року; товарно-транспортну накладну №79 від 07 серпня 2014 року; товарно-транспортну накладну №100 від 19 серпня 2014 року; товарно-транспортну накладну №114 від 26 серпня 2014 року; товарно-транспортну накладну №71 від 01 серпня 2014 року; товарно-транспортну накладну №41 від 02 червня 2014 року;

- подорожній лист №б/н від 01 серпня 2014 року; подорожній лист №б/н від 04 серпня 2014 року; подорожній лист №б/н від 07 серпня 2014 року; подорожній лист №б/н від 11-12 серпня 2014 року; подорожній лист №б/н від 19 серпня 2014 року; подорожній лист №б/н від 26 серпня 2014 року; подорожній лист №б/н від 2-3 червня 2014 року; подорожній лист №б/н від 06 червня 2014 року; подорожній лист №04/53 від 30 червня 2014 року; подорожній лист №4/51 від 26 червня 2014 року; подорожній лист №4/49 від 23 червня 2014 року; подорожній лист №4/47 від 19 червня 2014 року; подорожній лист №4/45 від 17 червня 2014 року; подорожній лист №4/43 від 12 червня 2014 року;

- банківські виписки;

- наказ №7/1 від 01 серпня 2014 року про відрядження; наказ №7/2 від 04 серпня 2014 року про відрядження; наказ №7/3 від 07 серпня 2014 року про відрядження; наказ №7/4 від 11 серпня 2014 року про відрядження; наказ №7/7 від 19 серпня 2014 року про відрядження; наказ №7/5 від 26 серпня 2014 року про відрядження; наказ №6/8 від 26 червня 2014 року про відрядження; наказ №6/7 від 26 червня 2014 року про відрядження; наказ №6/7 від 25 червня 2014 року про відрядження; наказ №6/6 від 23 червня 2014 року про відрядження; наказ №6/5 від 19 червня 2014 року про відрядження; наказ №6/4 від 17 червня 2014 року про відрядження; наказ №6/3 від 12 червня 2014 року про відрядження; наказ №6/2 від 05 червня 2014 року про відрядження; наказ №6/1 від 02 червня 2014 року про відрядження;

- оборотну сальдову відомість по рахунку 26 за липень 2014 року по грудень 2014 року;

- оборотну сальдову відомість по рахунку 281 за липень 2014 року по грудень 2014 року;

- оборотну сальдову відомість по рахунку 201 за липень 2014 року по грудень 2014 року;

- відомість по виробничих витратах;

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованості цих висновків.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки контролюючого органу про заниження до сплати податкових зобов'язань з податку на прибуток та заниження до сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість по господарських операціях по ланцюгу постачання від контрагентів-постачальників ТОВ «Торговий БЦ дім «Шелтер» та ТОВ «Лео Принт» за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.36 ПК визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії,доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У статті 198 ПК встановлено підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; визначено умови, дату, час та порядок його формування; визначено права і обов'язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є наявність ділової мети.

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Судом досліджений протокол допиту директора ТОВ «Лео Принт» ОСОБА_5, як свідка у кримінальному провадженні зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000104. Так в зазначеному протоколі допиту свідок пояснила, що реєстрацією ТОВ «Лео Принт» на своє ім'я не здійснювала, а документи на реєстрацію підприємства в єдиному державному реєстрі, управління статистики, в пенсійних та інших державних органах не проводила. Будь-яких довіреностей на представництво інтересів в державних органах на реєстрацію на її ім'я суб'єктів підприємницької діяльності ОСОБА_5 не видавала. Довідку про взяття на облік платника податків (форма 4-ОПП) в органах податкової служби ОСОБА_5 теж не отримувала. ОСОБА_5, в протоколі допиту зазначає, що фінансово-господарську діяльність ТОВ «Лео Принт» ніколи не вела. Договори на поставку та придбання товарів не укладались, видаткові накладні, податкові накладні довіреності, акти прийому передачі ТМЦ, робіт послуг та інші документи які використовуються при веденні фінансового господарської діяльності, не складались, а також не підписувались ОСОБА_5, а право на їх підписання нікому не передавала.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 17 лютого 2015 року, судом встановлено, що саме вона зареєструвала підприємство ТОВ «Лео Принт» на прохання знайомого ОСОБА_2. Фактично діяльності вказаного підприємств ва не здійснювала. Ніяких документів пов'язаних з господарською діяльністю ТОВ «Лео Принт» не складала та не підписувала.

Разом з тим, судом досліджено протокол допиту директора ТОВ «Торговий БЦ дім «Шелтер» ОСОБА_7, як свідка у кримінальному провадженні зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000104. Так ОСОБА_7 пояснив, що особисто підприємство не створював, а на прохання ОСОБА_8, за грошову винагороду підписав у нотаріуса, якісь документи. Свідок пояснив, що за підписання документів у нотаріуса він отримав грошову винагороду у сумі 200 грн. Грошові кошти дав йому ОСОБА_8. На питання слідчого, чи підписував ОСОБА_7 документи пов'язання з фінансово-господарською діяльністю ТОВ «Торговий БЦ дім «Шелтер», відповідно до чого останній зазначив, що документів по фінансово-господарській діяльності ТОВ «Торговий БЦ дім «Шелтер», а саме первинних документів підприємства не підписував. Також в протоколі допиту зазначив, що податкову, або інше звітність ніколи не складав та в контролюючі органи не подавав.

Тобто, зазначені вище протоколи допиту директорів ТОВ «Торговий БЦ дім «Шелтер» та ТОВ «Лео Принт» підтверджує той факт, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взяли участь у придбанні Товариств шляхом реєстрації на своє ім'я не з метою здійснення господарської діяльності, пов'язаної з продажем товарів, виконанням робіт чи наданням послуг, як передбачено статутом створеного ним підприємства, а з метою прикриття незаконної діяльності.

У цьому випадку підприємства знаходяться поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагента невідомі особи лише оформляли відповідні документи.

Отже, подані Публічним акціонерним товариством «Світлотехніка» первинні документи бухгалтерського та податкового обліку не є достатніми доказами фактичного виконання операцій.

Спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими ДПІ фактами щодо фіктивної діяльності Контрагентів позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного суду України від 12 січня 2016 року по справі №21-3706а15.

Частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище викладеного.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 71, 72, 86, 158 - 163, 167, 244-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов