Справа № 265/3993/16-а
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/3993/16-а
Провадження №2-а/265/129/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Міхєєвої І.М.

за участю секретаря судового засідання - Розсоха І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом до відповідача обґрунтовуючи своїх вимоги тим, що 03 липня 2016 року інспектором поліції Прилипа Р.М. винесено Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч. 1 ст.122 КУпАП та ч.2 ст.122 КУпАП. Не погоджуючись із вказаною постановою вказував, що 03 липня 2016 року о 9:15 годин, він рухався на автомобілі CHERY EASTAR державний номер НОМЕР_2 по вулиці Жовтневій та здійснив зупинку транспортного засобу біля Автовокзалу в незабороненому місці. Проте, згідно Постанови ПСЗ № 095204 від 03 липня 2016 року він, як водій транспортного засобу CHERY EASTAR державний номер НОМЕР_2, здійснив стоянку біля напрямного острівця, позначеного дорожньою розміткою 1.16.1 «Напрямний острівець», чим порушив вимоги п.15.10 ПДР д), не включив попереджувальний сигнал аварійної зупинки ТЗ, чим порушив п.9.9а ПДР та п.1.5 ПДР, п 15.14 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч.1 та ст.122 ч.2 КУпАП. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки відповідно до правил дорожнього руху та фактичних обставин справи в його діях відсутній склад зазначених правопорушень.

У судовому засідання позивач, підтримуючи наведені ним у позовній заяві доводи, на задоволенні позову наполягав, вказуючи, що він дійсно 03 липня 2016 року керував автомобілем CHERY EASTAR державний номер НОМЕР_2 та близько о 9 годині 15 хвилин здійснив зупинку свого автомобіля біля автовокзалу, розташованого по вулиці Артема,115, неподалеку зупинки громадського транспорту, біля напрямного острівця, яким розділено проїжджу частину дороги. Вважає, що напрямний острівець, це край проїжджої частини дороги. Праворуч від зупиненого автомобіля, більш ніж на 3 метра знаходилась суцільна полоса, тому його автомобіль не перешкоджав ані руху пішоходів ані дорожньому руху інших транспортних засобів. Попереджувальний сигнал аварійної зупинки на час зупинки автомобіля не вмикав, оскільки вважає, такий сигнал вмикається при зупинці автомобіля, який знаходиться в несправному стані, його ж автомобіль в той день був справний. Додав що інспектор патрульної поліції при складанні постанови не дав йому змоги надати письмові пояснення та не склав протокол. Просив задовольнити позов, бо він не порушав правил дорожнього руху.

Відповідач, інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції міста Маріуполя Прилипа Р.М. в судовому засіданні пояснив, що позивач, зупинив автомобіль CHERY EASTAR державний номер НОМЕР_2, напроти автовокзалу, розташованому по вулиці Артема,115, безпосередньо на проїжджій частині дороги, біля напрямного острівця, чим порушив правила дорожнього руху, а саме п.15.10 д) Правил. Проте, зупинка чи стоянка транспортних засобів біля напрямного острівця, яким розділено проїжджу частину дороги, заборонена. Стоянка автомобіля в зазначеному місці чинила перешкоди іншим водіям які рухалися в даному напрямку дороги. При цьому зазначив, що стоянка автомобіля правопорушника була більше ніж 5 хвилин, та на його вимогу ввімкнути попереджувальний аварійний сигнал під час зупинки автомобіля, позивач не реагував. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Семененко І.В., діючий на підставі доручення, в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував надав аналогічні пояснення поясненням відповідача. Додатково зазначив, що «Напрямний острівець» не є краєм проїжджої частини дороги, як то вважає позивач, оскільки він розділяє напрямки руху транспортних потоків, а тому є безпосередньо проїжджої частини дороги, саме тому там заборонена стоянка та зупинка транспортних засобів. Просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

За ч. 3 ст. 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п. 1. ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

На підставі п. 10 Розділу ІІІ (Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно Постанови ПСЗ № 095204ОСОБА_1, 03 липня 2016 року, о 9 годині 15 хвилин, як водій транспортного засобу CHERY EASTAR державний номер НОМЕР_2, здійснив стоянку зазначеного транспортного засобу біля напрямного острівця, позначеного дорожньою розміткою 1.16.1 «Напрямний острівець», чим порушив вимоги п.15.10 ПДР д), не включив попереджувальний сигнал аварійної зупинки ТЗ, чим порушив п.9.9а ПДР та п.1.5 ПДР, п 15.14 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч.1 та ст.122 ч.2 КУпАП.

Відповідальність, визначена ст. 122 ч. 1 КУпАП, передбачена, в тому числі, за порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів.

Згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР) - стоянка це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до п.15.10 ПДР, стоянка забороняється, зокрема, а) у місцях де заборонена зупинка, д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

На підставі п. 15.9 (д) ПДР зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м.

Згідно із вимогами КУпАП в справі про адміністративне правопорушення доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких та у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

На відеофіксації з бодікамери поліцейського, долученої до справи, чітко зафіксовано, що автомобіль CHERY EASTAR державний номер НОМЕР_2 стоїть на проїжджій частині дороги безпосередньо біля розділювальної смуги «напрямного острівця», виділеного за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1, по вулиці Успенській (стара назва Жовтневій) напроти автовокзалу, розташованого за адресою вулиця Артема, 115 в місті Маріуполі. Проїжджа частина дороги на якій знаходився автомобіль позивача має дві полоси для руху в одному напрямку та одну полосу руху в протилежному напрямку, а також напрямний острівець, який розподіляє напрямки руху транспортних потоків на даній ділянці дороги, зокрема для руху маршрутних таксі. Вказані обставини позивач не заперечував в судовому засіданні, проте наполягав, що в даному місці стоянка транспортних засобів не заборонена. автомобіль.

Відповідно до п. 34 ПДР - горизонтальна розмітка має таке значення, зокрема, дорожня розмітка позначена 1.16.1. - позначає напрямні острівці в місцях поділу, розгалуження або злиття транспортних потоків; розмітка 1.1 - це вузька суцільна лінія, яка, в тому числі, поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах.

Згідно із п. 1.10 , розділювальна смуга - виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1.1 і 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини. Розділювальна смуга не призначена для руху або стоянки транспортних засобів.

Аналіз зазначених норм ПДР спростовують доводи позивача, що розділювальна смуга, якою виділено «напрямний острівець» це край проїжджої частини дороги.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач 03 липня 2016 року, о 9 годині 15 хвилин, як водій транспортного засобу CHERY EASTAR державний номер НОМЕР_2, здійснив стоянку вказаного транспортного засобу безпосередньо біля розділювальної смуги напрямного острівця, по вулиці Успенській в місті Маріуполі, напроти автовокзалу, розташованого по вулиці Артема, 115, тобто фактично здійснив стоянку на проїжджій частині дороги, чим зробив неможливим рух інших транспортних засобів по даній полосі руху.

При цьому суд не погоджується з доводами позивача щодо необхідності складання інспектором поліції протоколу при розгляді даного правопорушення, оскільки на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Перевіривши докази по справі, враховуючи наведені правові норми, суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративні правопорушення інспектором поліції, як особою уповноваженою державою на розгляд справ у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, було обґрунтовано винесено постанову від 03 липня 2016 року про притягнення до відповідальності позивача за ст. 122 ч. 1 КУпАП, при цьому поліцейським було дотримано принципу об'єктивного з'ясування обставин такої справи.

Разом з тим, відповідальність за ч.2 ст 122 КУпАП передбачена за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

При цьому в постанові від 03 липня 2016 року зазначено про порушення позивачем, окрім встановленого судом, також п.9.9а ПДР та п.1.5 ПДР, п 15.14 ПДР.

Проте П.9.9 а) ПДР передбачає, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушинної зупинки; П.1.5 ПДР це загальні положення , відповідно до яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків та положення П.15.14 ПДР передбачають, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Аналіз зазначених норм права та ПДР свідчить, що в оскаржуваній постанові серії ПСЗ № 095204 від 03 липня 2016 року відсутній зміст об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

З урахуванням переліченого суд вважає, що наявні підстави вважати, що при ухваленні постанови 03 липня 2016 року працівником поліції протиправно було визнано винним позивача за ст. 122 ч. 2 КУпАП, внаслідок чого в цій частині постанова від 03 липня 2016 рокуу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності підлягає скасуванню.

Таким чином суд вважає, що доводи позивача частково знайшли своє підтвердження під час вирішення справи по суті, тому його вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом скасування постанови від 03 липня 2016 року в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП

В той же час, в іншій частині постанова від 03 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП за порушення ним п.15.10д) ПДР України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову серія ПСЗ № 095204 від 03 липня 2016 року, винесену інспектором управління патрульної поліції в м. Маріуполі, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч 2 КУпАП - скасувати.

В іншій частині постанову серія ПСЗ № 095204 від 03 липня 2016 року, винесену інспектором управління патрульної поліції в м. Маріуполі, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч 1 КУпАП - залишити без змін.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.М. Міхєєва