Справа № 524/6396/16-а
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/6396/16-а
Провадження 2-а/524/377/16
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2016 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з дійсним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.08.2016р. інспектором 1 роти батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2 відносно нього була винесена постанова серії ДР №119645 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. В постанові зазначено, що 10.08.2016р. він, ОСОБА_1, в 06 год. 00 хв. в м.Кременчуці по проспекту Лесі Українки здійснив рух на червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 Е ПДР України. З вказаною постановою він не згоден, оскільки 10.08.2016р. в 06 год. 00 хв. по проспекту Лесі Українки він рухався на автомобілі не порушуючи ПДР України. Справа про адміністративне правопорушення була розглянута не за місцем знаходження органу, поліцейськими не розяснювались його права, а також не був складений протокол про адміністративне правопорушення, хоча він заперечував проти вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, поліцейським під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було надано жодного доказу на підтвердження його вини.

Посилаючись на вказані обставини, просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №119645 від 10.08.2016р., винесену інспектором 1 роти батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП ОСОБА_2, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП України.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що проїзд перехрестя він здійснював на зелений сигнал світлофора. Наполягав на тому, що без доказів його вини поліцейські не мали права виносити постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач, інспектор 1 роти батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В заяві зазначив, що проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Представник третьої особи УПП у м.Кременчуці ДПП, ОСОБА_4, проти позову заперечувала. Зазначила, що нагрудною камерою поліцейського зафіксовано, що позивачу повідомили про порушення ним ПДР України, а саме про проїзд на червоний сигнал світлофору, однак позивач повідомив, що здійснив рух на жовтий сигнал. Вказала, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП протокол про адміністративне порушення не складається за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, а тому поліцейським не порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 сигнали світлофора мають такі значення червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Судом встановлено, що 10.08.2016 року поліцейським роти №1 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП ОСОБА_3 винесено постанову серії ДР2 №119645 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн..

В постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем MERSEDES 412 D, номерний знак НОМЕР_1 10.08.2016 року о 06 год. 00 хв в м.Кременчуці на перехресті вул..В.Інтернаціоналістів та проспекту Лесі Українки здійснив рух на червоний сигнал світлофора чим порушив п. 8.7.3.е ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні

Дослідження приєднаного до матеріалів справи відеозапису, здійсненого нагрудною камерою патрульного, яка працювала у період часу, коли були висловлені водію зауваження з приводу вчиненого адміністративного правопорушення, дозволяє зробити висновок про те, що водій усвідомлює факт порушення ним правил дорожнього руху, оскільки не заперечує проїзду на забороняючий сигнал світлофора.

Доводи позивача про те, що відповідачем не були роз'яснені його права також спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, здійсненим нагрудною камерою поліцейського.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що працівниками поліції незаконно розглянуту справу на місці зупинки транспортного засобу з огляду не наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку Науково-консультативна рада при Вищому адміністративному суді України дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п.2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку , що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави вважати, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР(ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Таким чином, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем були вірно кваліфіковані дії позивача за відповідною статтею КУпАП, а також дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Кременчуці ДПП капітана поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржено до Харківського Апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д.Д.Андрієць