Справа № 766/13109/16-а
Суддя: Дорошинська В. Е.
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

за участю секретаря Філіпенко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Херсона адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Херсоні, третя особа: Всеукраїнське товариство політичних в'язнів і репресованих ХОО про визнання протиправною відмови та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії ,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні, третя особа: Всеукраїнське товариство політичних в'язнів і репресованих ХОО про визнання протиправною відмови та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Стверджує, що оскільки вона є реабілітованою особою в розумінні Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», вона 20.09.2016 р. звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні із заявою про проведення їй нарахування та виплату підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», з урахуванням фактично отриманих сум підвищення, починаючи із 20.09.2016 р. і надалі.

Листом від 11.10.2016 р. вих. №374/Г-1 Управлінням Пенсійного фонду України у м.Херсоні у задоволенні її заяви відмовлено. Вважає відмову Управління Пенсійного фонду України у м.Херсоні у проведенні їй нарахування та виплати підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком незаконною з огляду на те, що відповідно до довідки 13.11.2008 року №6/1643. УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_1, 1945р.н. з сім'єю, на підставі наказу МДБ СРСР №00386 від 20.10.1948р., рішенням позасудових органів в адміністративному порядку, як член сім'ї посібника учасникам підпілля ОУН 04.01.1951року була виселена з с.Нище Зборівського району Тернопільської області на спец поселення в Іркутську області з конфіскацією майна, реабілітована на підставі ст.3 Закону Української РСР від 17.04.1991р. «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Позивач стверджує, що їй виплачується підвищення до пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654, що становить 43,52 грн., тобто в розмірі, меншому, ніж той, що гарантований п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Оскільки заяву зі всіма необхідними документами позивач подала 13 травня 2016 р., то вважає, що Управління Пенсійного фонду України у м.Херсоні повинно із цього дня здійснити їй відповідне перерахування та виплату пенсії згідно норм законодавства України, а відмову надану в листі від 11.10.2016р. вважає неправомірною та протиправною.

У зв'язку із вищенаведеним просить суд адміністративний позов задовольнити та визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Херсоні щодо відмови ОСОБА_1 у здійснення перерахунку пенсії в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м.Херсоні здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» статті 77 України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», з урахуванням фактично отриманих сум підвищення, починаючи із 20.09.2016 р. і надалі.

В судовому засіданні позивача просила задовольнити заяву.

Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позову.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України у м.Херсоні в судовому засіданні, проти позову заперечував, покликаючись на доводи, які викладені в долученому до матеріалів справи письмовому запереченні.

Пунктом «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788- XII було передбачено підвищення пенсій: громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Станом на 01.01.2004 р. підвищення пенсій , громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено фактично виплачувались відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» в розмірі 4,98 грн., що розраховувалось від 19,91 грн. (19,91х25%=4,98).

Пенсійне забезпечення даної категорії осіб було покращено згідно Постанови КМУ № 654 від 16.07.2008 р. «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» і встановлено в розмірі 43,52 грн., яке і виплачується по даний час.

Стверджує, що при здійсненні виплати підвищення до пенсії примусово виселеним членам сім'ї громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні правомірно керується Постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16 липня 2008 року та виплачує дане підвищення в розмірах передбачених цією Постановою.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, третьої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступних висновків .

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Згідно ст.1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» реабілітованими є особи, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», реабілітовано всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім'ями.

Відповідно до довідки інформаційного центру управління внутрішніх справ Тернопільської області від 13.11.2008 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 ( до укладення шлюбу - Олійник) на підставі статті 3 Закону Української РСР від 17.04.1991 року «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні»- реабілітована.

Тобто, позивач ОСОБА_1 підпадає під дію норм Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» і відповідно суд вважає, що остання є членом сім'ї громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, позивача було в тому числі примусово переселено.

ОСОБА_1, перебуваючи на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Херсоні, отримує підвищення до пенсії у розмірі 43,52 грн., відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», як члену сім'ї громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, яких було переселено.

Згідно із пунктом 6 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до прийняття відповідного Закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Частиною 3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» при нарахуванні підвищення до пенсії членам сімей громадян, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, суперечить положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки нормами чинного законодавства передбачено, що розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно засад пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні позивачу розміру підвищення до пенсії застосуванню підлягає пункт «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не положення Постанови № 654, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав. При здійсненні розрахунку пенсій згідно з вимогами зазначених норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», та з врахуванням положень частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які визначають мінімальний розмір пенсій за віком, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про державний бюджет на відповідний рік.

А тому, позивачу ОСОБА_1 відповідно до п. «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначені пенсії підвищуються на 25 процентів мінімальної пенсії за законом.

У зв'язку із вищенаведеним, суд вважає, що дії Управління Пенсійного фонду України у м.Херсоні щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні донарахування пенсії в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слід визнати протиправними.

Статтею 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно ч.1 ст.98 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Оскільки з матеріалів справи, а саме із заяви ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Херсоні вбачається, що позивачем до заяви про перерахунок пенсії, з якою вона звернулася до відповідача 20.09.2016 року було додано копію довідки УМВС України в Тернопільській області від 13.11.2008 року, копію пенсійного посвідчення №120879 від 09.04.2002 року. Таким чином, позивачем вчинено дії, необхідні для проведення перерахунку пенсії, та подано підтверджуючі документи.

А тому, суд приходить до висновку, що слід зобов'язати Управління Пенсійного фонду у м.Херсоні здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до п. «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку, встановленого ч. 1. ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням фактично отриманих сум підвищення, починаючи з 20.09.2016 року, тобто з моменту звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні із заявою про перерахунок пенсії та здійснення виплат та долученими до неї документами, необхідними для проведення перерахунку пенсії.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 2,5,7,11,71,94 ч.3,99,100,158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні, третя особа: Всеукраїнське товариство політичних в'язнів і репресованих ХОО про визнання протиправною відмови та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні щодо відмови ОСОБА_1 у здійснення перерахунку пенсії в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Херсоні здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту «г» статті 77 України «Про пенсійне забезпечення», із розрахунку встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», з урахуванням фактично отриманих сум підвищення, починаючи із 20.09.2016 р.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляції в 10-денний строк з дня її проголошення або її отримання.

Суддя В.Е. Дорошинська