Справа № 805/1589/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року справа №805/1589/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі № 805/1589/16-а за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Краснолиманського виробничого водопровідно-каналізаційного господарства до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2016 року, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Краснолиманського виробничого водопровідно-каналізаційного господарства звернулось до суду із позовом про визнання протиправною та скасування вимоги інспекції про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 08 лютого 2016 року № Ю-3666-25 в сумі 1 589 133,39 грн. (а.с. 4-8).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року замінено відповідача по справі - Краснолиманське відділення Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на правонаступника - Слов'янську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 57).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі № 805/1589/16-а позовні вимоги підприємства задоволені, скасовано вимогу Краснолиманського відділення Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 08 лютого 2016 року № Ю-3666-25 про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 1 589 133,39 грн. (а.с. 95-97).

Не погодившись із судовим рішенням, Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права - ст. 6, 9, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», порушення норм процесуального права - ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просила суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову,якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апелянтом зазначено, що за підприємством обліковується податковий борг зі сплати єдиного внеску. Платник податку звільняється від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій,що не скасовує обов'язків по сплаті єдиного внеску, визначених ч.2 ст.6 Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, а надає можливість платникам єдиного внеску ,на підставі заяви та відповідного сертифікату, поданого до контролюючого органу, - не виконувати їх у встановлені строки ( своєчасно) та в повному обсязі.

У зв'язку з тим, що підприємством надано до контролюючого органу Сертифікат Торгово-промислової палати про засвідчення обставин непереборної сили на підставі лише положень п. 100.4 та п. 100.5 ст. 100 Податкового кодексу України( розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань), воно не звільняється від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

На підставі вищевикладеного, апелянт вважає, що спірна податкова вимога є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню (а.с. 98-99).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

14 листопада 2016 року до канцелярії суду від представника позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, разом із клопотання про розгляд справи без участі представника управління.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Краснолиманське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (, місцезнаходження: 84402, Донецька обл., м. Лиман, вул. Зелений гай, буд. 16А) є відокремленим підрозділом (не є юридичною особою) Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (, місцезнаходження: 87547, Донецька обл. м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, буд. 177А). Є платником єдиного внеску. Відокремлений підрозділ та комунальне підприємство діють на підставі Статуту та Положення про відокремлений підрозділ (а.с. 22-36).

08 лютого 2016 року Краснолиманським відділенням Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на підставі положень ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» прийнято вимогу № Ю-3666-25 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 1 589 133,39 грн., який обліковується за Краснолиманським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (а.с.14).

Позивачем для захисту своїх прав використано право на позасудове врегулювання спірних правовідносин шляхом адміністративного оскарження спірної вимоги.

11 березня 2016 року позивачем оскаржено вимогу до Головного управління ДФС у Донецькій області, яке рішенням № 1486/10/05-99-10-01-12-1 від 23 березня 2016 року залишило скаргу управління без розгляду (а.с. 12-13).

У квітні 2016 року позивач оскаржив спірну вимогу та вищевказане рішення податкової інспекції до Державної фіскальної служби України, яка рішенням від 19 травня 2016 року № 10919/6/99-99-11-02-02-25 залишена без розгляду (а.с. 10-11).

Правомірність прийняття контролюючим органом вищевказаної вимоги є спірним питанням даної справи.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що положення, передбачені п. 9.3. розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо звільнення від виконання обов'язків, визначених ст. 6 цього Закону, поширюються на позивача як платника єдиного внеску, відтак спірна вимога є такою, що підлягає скасуванню. При цьому суд зазначив, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є саме скасування спірної вимоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК), Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08 липня 2010 року (далі - Закон № 2464), Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Пунктом 10 ст. 1 Закону № 2464 страхувальники - роботодавці та інші особи відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464).

Відповідно до абз.1 п.1 ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як вбачається з положень ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 ст.25 Закону№2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як вбачається з інтегрованої картки платника податків позивача, станом на 31 січня 2016 року заборгованість зі сплати єдиного внеску складає 1 589 133,39 грн. (а.с.91) На зазначену суму відповідачем надіслана вимога № Ю-3666-25 від 08 лютого 2016 року (а.с. 14).

Як вбачається з предмету позову, позивач просить скасувати спірну вимогу у зв'язку із звільненням його від обов'язку передбаченого Законом № 2464 на період проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набув чинності 15 жовтня 2014 року, яким, зокрема, внесено зміни до Закону № 2464 та доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" пунктом 9-3 наступного змісту: платники єдиного внеску, визначені ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Зазначена норма Закону №1669 проіснувала з 15 жовтня 2014 року до 01 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Однак на момент складання вимоги (лютий 2016 року) в Законі № 2464 діючим є п. 9 4. Розділу VIII. ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ, відповідно до якого платники єдиного внеску, визначені ст. 4 Закону № 2464, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до контролюючого органу надана заяву № 270 від 05 листопада 2014 року про звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 (а.с. 15-16) та сертифікати, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції № 1735 від 25 листопада 2014 року та № 1219 від 29 жовтня 2014 року для звільнення від нарахування, утримання, сплати єдиного внеску та подання звітності (а.с. 17-20).

Окрім того, позивач входить до Переліку населених пунктів,затвердженому розпорядженням КМУ №1275-р 02.12.2015 року ,на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для звільнення позивача від відповідальності за виконання зобов'язань та встановлення відповідних умов, що надають таке право позивачу, що апелянтом також зазначено в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що положення Закону № 1669 в частині змін, внесених ним до Закону № 2464 мають бути використані до спірних правовідносин.

Таким чином, спірна вимога про сплату боргу, яка за юридичною природою є виконавчим документом, який підлягає обов'язковому виконанню,- є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що достатнім способом захисту прав позивача є скасування спірної вимоги.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року у справі № 805/1589/16-а за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Краснолиманського виробничого водопровідно-каналізаційного господарства до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова