Справа № 817/1354/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2016 р.Р і в н е 817/1354/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А.за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України
про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинення певних дій , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дії щодо встановлення митної вартості легкового автомобіля марки "VOLVO", модель "ХС60", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 - 15871,00 Євро, зобов'язання здійснити митне оформлення легкового автомобіля марки "VOLVO", модель "ХС60", ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_2 на підставі наданих позивачем документів, з урахуванням обставин встановлених судом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Пояснив суду на їх обґрунтування, що позивачем ввезено на митну територію України легковий автомобіль, який заявлено до митного оформлення за митною вартістю 11800,00 Євро. Як зазначає представник позивача, після консультацій з посадовими особами відповідача, митну вартість вказаного легкового автомобіля заявлено на рівні 15871,00 Євро, що на думку позивача, суперечить його фактичній вартості. Тому, представник позивача вважає, що відповідач діяв з порушенням вимог чинного законодавства, просить позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив. Пояснив суду на обґрунтування заперечень, що посадові особи відповідача жодних дій щодо визначення позивачу митної вартості ввезеного легкового автомобіля не вчиняли, оскільки дана вартість визначалась позивачем самостійно, на підставі поданої ним митної декларації. Крім того, представник відповідача заперечує ту обставину, що з позивачем проводились будь-які консультації щодо визначення митної вартості, зазначеної у митній декларації. Тому, представник відповідача вважає, що права позивача не порушені, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ввезла на митну територію України легковий автомобіль бувший у використанні, марки "VOLVO", модель "ХС60", ідентифікаційний номер (кузов) НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_1, кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначення: для використання по дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), тип двигуна-дизельний, робочий об'єм циліндрів 1969 см3, колісна формула 4х2, тип кузова - універсал, встановлені пристрої безпеки, календарний рік виготовлення 2014 рік, модельний рік виготовлення - 2014. Виготовлений на базі кузова легкового автомобіля. Автомобіль після ДТП. Наявність значних пошкоджень згідно з актом №209100002/2016/00919 від 15.08.2016 року, який пред'явлено до митного оформлення уповноваженою особою - Приватним підприємством "Альянс Авто-Брокер" за митною декларацією №204050003/2016/012224 від 17.08.2016 року.

У вказаній митній декларації декларантом заявлено митну вартість даного автомобіля на рівні 15871,00 Євро, що дорівнює 449220,18 грн., яку самостійно сплачено на підставі квитанцій №ПН1 від 15.08.2016 року, №ПН3130 від 16.08.2016 року, №5 від 17.08.2016 року (а.с. 6-7, 14-16, 39-40).

Водночас, з доданих до митної декларації документів вбачається, що його вартість при придбанні складала 11800,00 Євро (а.с. 8-13, 41-48).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:

1)заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2)подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3)нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

В силу приписів частини 3 статті 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У свою чергу, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що Рівненською митницею ДФС жодних рішень про коригування ОСОБА_3 заявленої митної вартості ввезеного легкового автомобіля не приймалось.

З цього приводу представник позивача у судовому засіданні пояснив, що митна вартість легкового автомобіля марки "VOLVO", модель "ХС60", ідентифікаційний номер (кузов) НОМЕР_2 у сумі 15871,00 Євро, що заявлена у митній декларації №204050003/2016/012224 від 17.08.2016 року, визначена уповноваженою особою позивача за наслідками консультацій, проведених з посадовою особою відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Митного кодексу України, за зверненнями підприємств та громадян, що переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або провадять діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу покладено на органи доходів і зборів (заінтересованих осіб), органи доходів і зборів безоплатно надають консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Митного кодексу України, консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи надаються митницями за місцем розташування підприємств (за місцем проживання або тимчасового перебування громадян) або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в усній, письмовій або, за бажанням заінтересованої особи, електронній формі у строк, що не перевищує 30 календарних днів, наступних за днем отримання відповідного звернення. Консультації в письмовій формі надаються у вигляді рішень органів доходів і зборів.

Частиною 5 статті 21 Митного кодексу України передбачено, що не може бути притягнуто до відповідальності особу, яка діяла відповідно до консультації з питань практичного застосування окремих норм законодавства України з питань державної митної справи, наданої в письмовій або електронній формі, а також до узагальненої консультації, зокрема, на підставі того, що у подальшому такі консультації були змінені або скасовані.

Та обставина, що заявлена позивачем митна вартість легкового автомобіля марки "VOLVO", модель "ХС60", ідентифікаційний номер (кузов) НОМЕР_2 у сумі 15871,00 Євро визначена у митній декларації №204050003/2016/012224 від 17.08.2016 року саме за наслідками консультацій, проведених з посадовою особою відповідача, не знаходить свого підтвердження достатніми належними і допустимими доказами. Зокрема, представник відповідача у судовому засіданні дану обставину заперечив. Крім того, напис на аркуші акту про проведення митного огляду товарів №209100002/2016/00919 від 15.08.2016 року щодо митної вартості легкового автомобіля на рівні 158716,00 Євро не може вважатись беззаперечним доказом проведення таких консультацій (а.с. 51).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 21 Митного кодексу України, кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Митного кодексу України, предметом оскарження є:

1) рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні;

2) дії - вчинки посадових осіб та інших працівників органів доходів і зборів, пов'язані з виконанням ними обов'язків, покладених на них відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства України;

3) бездіяльність - невиконання органами доходів і зборів, їх посадовими особами та іншими працівниками обов'язків, покладених на них відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства України, або неприйняття ними рішень з питань, віднесених до їх повноважень, протягом строку, визначеного законодавством.

Частиною 1 статті 29 Митного кодексу України передбачено, що рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За приписами частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється в особи лише у момент порушення або оспорення останнього.

Тобто, у порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені лише такі рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які безпосередньо порушують права, свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Проте, в межах спірних правовідносин відповідачем жодні дії щодо визначення позивачу митної вартості легкового автомобіля марки "VOLVO", модель "ХС60", ідентифікаційний номер (кузов) НОМЕР_2 на рівні 15871,00 Євро не вчинялись і будь-які рішення з цього приводу не приймались.

Тому, суд приходить до висновку, що з боку відповідача відсутні дії та/або рішення, які б порушували права, свободи та інтереси позивача, а відтак, позовні вимоги є безпідставними і необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - ОСОБА_3 у задоволенні адміністративного позову до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення певних дій - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.