Справа № 806/1458/16
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2016-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"16" листопада 2016 р. Справа № 806/1458/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників позивача та особи, яка подала апеляційну скаргу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" серпня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, про визнання неправомірними дій (бездіяльності) та зобов'язання надати публічну інформацію ,

ВСТАНОВИВ:

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 18.08.2016 р. позов ОСОБА_4 задовольнив.

Визнав неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні публічної інформації, а саме: в частині ненадання копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік співробітника поліції ОСОБА_3.

Зобов'язав Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати ОСОБА_4 копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік працівника Головного управління Національної поліції в Житомирській області (Управління МВС України в Житомирській області) ОСОБА_3, за виключенням відомостей щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання та реєстрації декларанта, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі, зокрема вказує, що відмова Головного управління Національної поліції в Житомирській області у наданні інформації на запит позивача від 25 червня та 11 липня 2016 року є правомірною, оскільки позивач запитував не відомості, а сам документ; вказує, що позивач ототожнив поняття "копія декларації" з поняттям " відомості з декларації".

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не належить до задоволення, враховуючи таке.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації (публічної інформації) про доходи за 2015 рік співробітника поліції ОСОБА_3;

- зобов'язати відповідача надати інформацію (публічну інформацію) про доходи за 2015 рік указаного співробітника поліції.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що двічі звертався до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із запитами про надання публічної інформації, а саме: просив надати копію декларації про доходи за 2015 рік працівника поліції ОСОБА_3. Проте, відповідачем в наданні запитуваної інформації було відмовлено, з причини конфіденційності інформації про працівника поліції. Позивач вважає, що відмова є неправомірною, оскільки суперечить вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», а публічна інформація належить наданню.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_4 23 червня та 11 липня 2016 року направив до Начальника ГУНП в Житомирській області запити про надання публічної інформації. У цих запитах заявник просив надати (надіслати) йому копію декларації про доходи, майно за 2015 рік працівника ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 (з дозволеними відомостями) та копію відомостей про доходи, майно, витрати (копію декларації з дозволеними відомостями).

Головне управлінням Національної поліції в Житомирській області листами від 04.07.2016 за вих. № 638/105/05/18-2016 та від 20.07.2016 № 701/105/18-2016 надало відповідь на запити та повідомило, що декларація про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру як документ містить інформацію про особу, що є конфіденційною і не підлягає оприлюдненню, зокрема, персональні дані ОСОБА_3 та членів його сім'ї. У зв'язку з цим, а також посилаючись на Закон України «Про інформацію» та Закон України «Про доступ до публічної інформації», відповідач відмовив у наданні копії декларації працівника поліції.

Інших підстав для відмови в наданні запитуваної інформації у відповідях на запити позивача в листах не наведено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-VI 13.01.2011 р. (далі - № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За загальним правилом публічна інформація є відкритою (частина друга статті 1 зазначеного Закону). Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (ч. 1 ст. 6 Закону № 2939-VI ).

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст. 7 Закону № 2939-VI розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Закону № 2939-VI обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Ці вимоги називають "трискладовим тестом", який повинна пройти публічна інформація для визначення її відкритою чи обмеженою. За умови додержання сукупності всіх трьох підстав може бути обмежено доступ до інформації.

Частиною 5 статті 6 Закону № 2939-VI передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Згідно з ч. 6 ст. 6 Закону № 2939-VI не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.

У частині 7 даної статті Закону № 2939-VI визначено, що обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Таким чином суд правильно вказав, що аналіз положень Закону України "Про доступ до публічної інформації" про конфіденційну інформацію дає підстави виокремити такі її ознаки: встановлювати конфіденційність публічної інформації та визначати порядок її поширення можуть лише фізичні та юридичні особи; суб'єкти владних повноважень не наділені правом відносити інформацію до конфіденційної; публічна інформація не може бути віднесена до конфіденційної у випадках, визначених Законом (частини перша і друга статті 13 Закону); у випадках, встановлених законодавством, може не бути обмежено доступ до визначеної інформації, в тому числі й конфіденційної (частини п'ята і шоста статті 6 Закону).

Суд першої інстанції також правильно вказав, що у відносинах, пов'язаних із забезпеченням права на доступ до публічної інформації, конфіденційна інформація повинна визначатися відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", оскільки публічна інформація є обмеженою лише у випадках, передбачених цим Законом, норми якого є спеціальними в порівнянні з нормами інших Законів, зокрема Закону України "Про інформацію".

Відповідно до підпункту "з" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІІ Закону України «Про запобігання корупції» до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб'єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Зазначені декларації підлягають оприлюдненню в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

В силу приписів частини 1 статті 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" декларація за звітний 2015 рік заповнювалася і подавалася особами, зазначеними у пункті 1 і підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», (у тому числі поліцейськими) за місцем роботи до відділу кадрів.

Частиною 1 статті 47 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться об'єкт), є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що публічна інформація про осіб, котрі одержали державне та комунальне майно у власність чи користування, про розмір оплати праці та інших виплат з бюджетів усіх рівнів, не є інформацією з обмеженим доступом, зокрема, конфіденційною інформацією.

Конституційним Судом України в рішенні від 20.01.2012 № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України вказано, що вирішуючи питання щодо конфіденційності інформації про особу, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, та членів її сім'ї, Конституційний Суд України виходить з такого, що належність інформації про фізичну особу до конфіденційної визначається в кожному конкретному випадку. Перебування особи на посаді, пов'язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб'єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету у суспільстві. Парламентська Асамблея Ради Європи у своїй Резолюції від 25 грудня 2008 року N 1165 (1998) (далі - Резолюція N 1165) вказала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6). Згідно із законодавством України не належать до інформації з обмеженим доступом, зокрема: декларації про доходи осіб та членів їхніх сімей, які претендують на зайняття чи займають виборну посаду в органах влади або обіймають посаду державного службовця, службовця органу місцевого самоврядування першої або другої категорії (частина шоста статті 6 Закону N 2939).

Отже, Конституційний Суд України вирішив, що в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так, що інформацією про особисте та сімейне життя особи (конфіденційною) є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Враховуючи ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», колегія суддів вважає, що запитувана ОСОБА_4 інформація не належить до інформації з обмеженим доступом.

Запитувані відомості є публічною інформацією, надання якої за запитом є обов'язковим відповідно до вимог статті 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відомості про доходи працівника Головного управління Національної поліції в Житомирській області (Управління МВС України в Житомирській області) ОСОБА_3 за 2015 рік у відповідача наявні у формі декларації суб'єкта декларування, а тому саме відповідач є розпорядником визначеної інформації.

Враховуючи викладене, окружний суд вірно вказав, що надання позивачу копії декларації поліцейського, за винятком відомостей, що не підлягають оприлюдненню, є належною формою забезпечення запиту про надання публічної інформації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації "закріплено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації " розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, відмовляючи позивачу в наданні інформації на запити від 23 червня та 11 липня 2016 року, відповідач діяв протиправно, без дотримання норм Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з"ясуванням всіх обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним вище.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" серпня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Національної поліції в Житомирській області Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

4-третій особі: ОСОБА_3 - АДРЕСА_2