Справа № 336/3785/16-а
Суддя: Наумов О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/3785/16-а
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року м.Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Наумов О.О., при секретарі Сергієнко С.О., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача Стойловської А.В., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 батальону 4 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Стойловської Аліни Вікторівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 21 червня 2016 року серії ПС3 №036608, винесеної поліцейським роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі ДПП рядовим поліції Стойловською А.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за вчинення порушень, передбачених ч. 1 ст.122, ч.1 ст. 126 КпАП України.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та протиправною, оскільки винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об`єктивного з`ясування полійейським обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Зокрема вказав, що 21.06.2016 року Поліцейським роти 1 батальйону 4 УПП у М.Запоріжжі ДПП рядовим поліції Стойловською Аліною Вікторівною була винесена постанова серія ПСЗ №036608 від 21.06.2016 року в справі про адмін. правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КупАП ,ч.1 ст.122 КупАП та ч.2 ст. 36 КУпАП, згідно з якою водієм, тобто позивачем було порушено п. 15.9и , п. 2.4а Правил дорожнього руху України (далі -ПДД), а саме, останній здійснив зупинку авто ближче 10м від виїзду з прилеглої території та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначає, що дана постанова є незаконною, такою, що винесена передчасно та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач вказує, що 21.06.2016 року, близько 14 год. 30 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 21099 д/н НОМЕР_1 рухаючись по вулиці Звенигородській буд.1 у напрямку буд.16, що в м. Запоріжжі, він вимушений був зупинитися у зв`зку з поломкою його транспортного засобу з невідомих йому причин. На виконання вимоги п. 9.9.а. ПДД, а саме аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі, я ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Відповідно до п. 9.10. ПДД разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20м до транспортного засобу в населених пунктах і 40м поза ними у разі: скоєння дорожньо-транспортної пригоди; вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100м. Як тільки він збирався вийти з автомобіля і на виконання вищезазначеної норми встановити знак аварійної зупинки, до його транспортного засобу підійшли працівники поліції з вимогою покинути транспортний засіб пред`явити водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транаспортного засобу для перевірки.

У його діях, які кваліфікуються за ч.1 ст.122 та ст. 126 КУпАП відсутній склад правопорушення, адже відсутня суб`єктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення. Винних дій він не вчиняв, оскільки це була вимушена зупинка у зв`язку із несправністю його автомобіля. Крім того, в його діях відсутня протиправність діяння. Так, відповідно до п. 15.9 и ПДД, зупинка забороняється на виїздах з прилеглих територій та ближче 10м від них крім випадків надання переваги в русі. Проте, відповідно до п. 9.9.а. ПДД, дозволяється вимушена зупинка разом із увімкненням аварійної світлової сигналізації. Згідно із п. 1.10 ПДД, вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі. Крім того, відповідно до п. 15.14. ПДД, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами п. п. 9.9. -9.11. ПДД., що і було зроблено в даній ситуації.

Відповідно до п. 2.4.а. ПДД, на вимогу працівника міліції водій повинен пред`явити для перевірки документи, що зазначені в п. 2.1. ПДД.

В постанові в справі про адміністративне правопорушення серія ПСЗ №036608 від 21.06.2016 року є безпідставною зазначення порушення ним норм п.2.4.а. ПДД, оскільки документи, які підтверджують його право на керування даним транспортним засобом, він пред`явив відповідно до п.2.4.а. ПДД, проте передати співробітнику поліції відмовився, оскільки про передачу їх не йдеться в п.2.4.а. ПДД.
Отже на думку останнього, поліцейським роти 1 батальйону 4 УПП у М.Запоріжжі ДПП рядовим поліцій Стойловською Аліною Вікторівною було допущено порушення вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, де сказано, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В момент вимушеної зупинки в його автомобілі знаходився ОСОБА_2 , що проживає за адресою : АДРЕСА_1 , який може підтвердити факт вимушеної зупинки та додержання вимог ПДД і пред`явлення на вимогу поліцейського документів на право керування транспортним засобом. Проте дана особа не була опитана поліцейським роти 1 батальйону 4 УПП у М.Запоріжжі ДПП рядовим поліції Стойловською Аліною Вікторівною про відомі йому фактичні дані, що стосуються справи. А відповідно до ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають встановленню по даній справі.

Вказує, що в порушення вимог ст. 251, 252 КУпАП, при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ПСЗ №036608 від 21.06.2016 року Поліцейським роти 1 батальйону 4 УПП у м.Запоріжжі ДПП рядовим поліції Стойловською Аліною Вікторівною про скоєння ним адміністративного -правопорушення, передбаченого ст. ст. 122, 126 КУпАП, в доказ нібито скоїного правопорушення, не було проведено заміру зупинки, та не надано доказів, що він зупинився ближче 10 метрів від пішохідного переходу, не надано схеми розміщення транспортного засобу, які б підтверджували факти, викладені в постанові, тим самим при винесенні постанови були порушені його права, передбачені ст. 7 КУпАП, а саме, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні іравопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Крім того, йому не було роз`яснено прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а тому він був позбавлений свого Конституційного права при розгляді справи, зокрема, користуватися юридичною допомогою.

Більшість обставин, що необхідно було встановити в порядку ст.280 КУпАП, не встановлено.

В судовому засідання позивач зазначив, що позов повністю підтримує з наведених у ньому підстав, просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засідання проти задоволення позову заперечувала, надавши суду письмові заперечення, надала також відеоматеріали (а.с.25). Зокрема, в своїх запереченнях відповідач зазначила, що нею, та враховуючи пояснення поліцейського ОСОБА_3 , який ніс з нею службу по охороні громадського порядку у м. Запоріжжі 21.06.2016 наголошується, що 21.06.2016 року на маршруті патрулювання останніми було візуально. виявлено автомобіль "ВАЗ 21099" з д.н.з НОМЕР_1 який стояв з порушенням вимог п. 15.9 "и" Правил дорожнього руху

Зупинившись, вийшовши з службового автомобіля "TOYOTA PRIUS", підійшовши до транспортного засобу за кермом якого знаходився позивач, представившись згідно ч.З ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", була наголошена причина звернення, а саме те що водій порушив вимогу п. 15.9 "и" ПДР, в якому наголошується: зупинка забороняється - ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та безпосередньо з місця виїзду.

Оскільки згідно ч.1, п.2, ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію - були підстави для перевірки документів особи, а саме: Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або, документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та керуючись п.2.4. "а" Правил дорожнього руху України в якому наголошується наступне: "На вимогу працівника поліції водій повинен ' зупинитись, а також пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1, а саме:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

в) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ^

Зазначено, що позивачем не було пред`явлено саме: полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На прохання інспектора пред`явити поліс, позивач - відмовлявся, про те, що за відмову надати поліс передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 1. ст. 126 КУпАП, позивача було попереджено.

Щодо пояснень у позові, було також у запереченнях наголошено, що аварійна сигналізація на транспортному засобі позивача ввімкнена не була, про технічну несправність свого транспортного засобу він - не наголошував зовсім, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери долученої до матеріалів по справі.

Враховуючи вчинення Позивачем порушення Правил дорожнього руху, вислухавши заяви та пояснення позивача, було наголошено, що вони не відповідають дійсності і позивач вчиняє спробу уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

З огляду на викладене, вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною. Просила в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Допитаний свідок в суді ОСОБА_3 з боку відповідача, зазначив, що 21.06.2016 року знаходився з відповідачем на чергуванні. Підтвердив факт винесення постанови про адміністративне правопорушення від 21 червня 2016 року серії ПС3 №036608, винесеної поліцейським роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі ДПП рядовим поліції Стойловською А.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за вчинення порушень, передбачених ч. 1 ст.122, ч.1 ст. 126 КпАП України. Зазначив, що перед винесенням постанови права позивачу були зачитані. Підтвердив факт зупинки авто позивача, за кермом якого сидів останній.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши відеозапис на якому зафіксовані події які є предметом спору, з`ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пункту 2.4. (а) Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:
aпред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

Згідно пункту 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

ґполіс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Стосовно правового режиму користування та пред`явлення страхового полісу, суд відзначає наступне. Згідно статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пункту 21.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Згідно 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2.4. Правил дорожнього руху, передбачено, що на вимогу працівника міліції водій повинензупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Отже з наведених положень законодавства вбачається обов`язок позивача, як водія транспортного засобу, мати при собі під час керування поліс (сертифікат) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та при виявлені порушень правил дорожнього руху за вимогою працівника поліції при складання постанови пред`явити даний поліс для перевірки.

Судом встановлено, що 21 червня 2016 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №036608 від 21 червня 2016 року серії, поліцейським роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в м.Запоріжжі ДПП рядовим поліції Стойловською А.В., було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 та ч.1 ст. 126 КпАП України, зокрема за те, що він 21 червня 2016 року о 14.30 год., здійснив зупинку на транспортному засобі ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 в м.Запоріжжя по вул. Зестафонській буд.15 ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правовової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п.15.9 (и)., та пункту 2.4 (а)., Правил дорожнього руху, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом були вивчені та переглянути надані відповідачем відеозаписи з відеокамер, закріплених на форменому одязі працівників поліції, з яких вбачається, що позивач 21 червня 2016 року о 14.30 год., здійснив зупинку на транспортному засобі ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 в м.Запоріжжя по вул. Зестафонській буд.15 ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території та не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правовової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п.15.9 (и)., та пункту 2.4 (а)., Правил дорожнього руху, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
При з`ясуванні обставин вчиненого порушення Правил дорожнього руху позивач надав пояснення, що здійснив зупинку у зв`язку з висадкою людини, а також посилався на спеку. Також на відео зафіксоване відсутність ввімкнення аварійного сигналу на авто позивача. При перевірці документів інспектор поліції попросив позивача надати водійське посвідчення, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Проте позивач не представив зазначений страховий поліс для огляду, повідомивши працівнику поліції, що він не зобовязаний його надавати на вимогу працівника поліції. В ході тривалої дискусії позивач висловлював інспектору поліції всі наявні у нього заперечення та доводи на свій захист. Після чого працівник поліції повідомив позивача про склад вчиненого ним правопорушення, роз`яснив йому права і виніс постанову у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу.
Подібні пояснення позивача, що зафіксовані на відеокамеру, закріплену на форменому одязі інспектора поліції, в своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З приводу допитаного свідка в суді ОСОБА_2 з боку позивача, який зазначив, що 21.06.2016 року знаходився з позивачем в його автомобілі ВАЗ 21099 червоного кольору. Був свідком як співробітники поліції складали постанову. Зазначив, що була несправність з авто, а саме приладів на панелі. Вони здійснювали зупинку на тому місці де була складена постанова. Вказав, що вони не зупинялись для того щоб когось висадити або зачекати. Він не чув, що пояснював співробітникам поліції позивач щодо обставин зупинки та не пам`ятає чи казав щось останній щодо причин зупинки. Зазнчив, що позивач щось ремонтував, та начеб то відремонтував. Він не знає чи виставляв аварійник знак позивач та чи вмикав аварійку. Він також не чув чи були роз`яснені права позивачу, оскільки сидів в авто. Суд звертає увагу, що вказані покази свідка не вказують на дотримання позивачем правил дорожнього руху України. Крім того, щодо ввімкнення аварійки та роз`яснення прав позивачу, то останній свідком цих подій не був, та з цього приводу нічого суду не пояснив.
Крім того, відповідачем було також надано суду в якості доказу фото з місця де було зафіксовано зупинку позивача в порушення п. 15.9 «и» Правил дорожнього руху України (далі -ПДД), де останній здійснив зупинку авто ближче 10м від виїзду з прилеглої території (а.с.49-51).
З урахуванням зазначеного, відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З огляду на вказане вище відео, суд відкидає суперечливі та мінливі посилання позивача, вважає їх способом захисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності за вчинений проступок.

Щодо реалізації прав, якими наділений позивач згідно статті 268 КУпАП, то за даною нормою позивач має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Всі наведені вище права, якими наділений позивач, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою мають бути реалізовані особою одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермінування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівником поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення. Позивачем не представлено належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених статтею 268 КУпАП. Напроти, із переглянутого судом відеозапису вбачається, що позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, протягом всього часу ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого ним правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та суб`єктивне рішення відповідача, як посадової особи, що приймає рішення по справі. Будь-яких клопотань щодо ознайомлення з матеріалами справи представлення додаткових доказів, необхідності допиту свідків або представлення часу для прибуття адвоката позивач не заявляв, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського. Отже будь-яких порушень, про які в позові вказує ОСОБА_1 судом не встановлено.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Також частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою адміністративну відповідальність та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 2 статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З огляду на викладені положення КУпАП відповідачем за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено стягнення у межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., що відповідає санкції статті 126 КУпАП.

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складані постанови щодо ОСОБА_1 , відповідають діючому законодавству, та у зв`язку із цим підстав для скасування прийнятої постанови не має.

Керуючись ст. ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти 1 батальону 4 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Стойловської Аліни Вікторівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: О.О. Наумов