Справа № 2а-7037/11/1270
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія №12.3
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2011 року Справа № 2а-7037/11/1270

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на попередній займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на попередній займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 03.09.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3 виникла побутова сварка, за результатом якої позивач звернувся до міліції з заявою про притягнення гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення протиправних діянь. За неповідомлення свого керівництва про зазначений випадок протягом години та за участь в конфлікті, Наказом відповідача ЛДУВС ім. Дідоренка від 28.09.2010 року № 507, у звязку з тим, що в період видання наказу позивач був на лікарняному, його було вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності після одужання. Наказом ЛДУВС ім. Дідоренка від 29.10.2010 року № 598 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. 01.11.2010 року позивач перевівся на службу на посаду оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю карного розшуку Жовтневого районного відділу Луганського міського управління УМВС України в Луганській області. З 01.07.2011 року по 31.07.2011 року позивач перебував у черговій відпустці. 01.08.2011 року, по виходу з відпустки, позивача було ознайомлено з наказом УМВС України в Луганській області від 11.07.2011 № 1283, яким його звільнено з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (за порушення дисципліни). Позивач вважає наказ УМВС України в Луганській області від 11.07.2011 № 1283 протиправним та таким, що має бути скасованим, оскільки його видано з порушенням вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006, а саме, пропущено строк, встановлений для притягнення працівника міліції до дисциплінарної відповідальності, вказаним наказом його вдруге притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одним і тим фактом, наказ про звільнення позивача є необґрунтований і підстави для звільнення його, наведені в наказі, суперечать фактичним обставинам і не підтверджуються доказами, також відповідачем порушено процедуру накладення дисциплінарно стягнення, передбачену діючим законодавством. Тому позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача про його звільнення від 11 липня 2011 року № 1283, зобовязати відповідача поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач у подальшому просив суд з метою повного захисту його прав і інтересів вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області № 250 о/с від 02.08.2011 року яким лейтенанта міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Жовтневого районного відділу Луганського міського управління УМВС України в Луганській області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України посилаючись на наступне. Відповідно наказів відповідача №1283 від 11.07.2011р. та № 250 о/с від 02.08.2011 року позивача звільнено за порушення дисципліни, отже вказане звільнення його з органів внутрішніх справ є дисциплінарним стягненням. Накази відповідача №1283 від 11.07.2011р., яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення і № 250 о/с від 02.08.2011 року, яким його звільнено і який вказаний в трудовій книжці позивача - є взаємопов'язаними, бо в наказі № 250 о/с від 02.08.2011 року зазначено, що його видано на підставі наказу №1283 від 11.07.2011р., отже наказ № 250 о/с від 02.08.2011 року видано на виконання наказу №1283 про притягнення його до дисциплінарної відповідності. За таких обставин, визнання протиправним і скасування наказу №1283 тягне за собою і протиправність наказу № 250 о/с.

Тому позивач просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Луганській області № 1283 від 11.07.2011 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

- визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Луганській області № 250 о/с від 02.08.2011 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів МВС у запас збройних сил за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

- поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Жовтневого районного відділу Луганського міського управління УМВС України в Луганській області, відновивши йому спеціальне звання - лейтенант міліції.

- стягнути з ЛМУ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1 144,92 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги, дали суду пояснення, аналогічні викладеним у адміністративному позові та клопотанні про уточнення позову. Крім того, остаточно просили стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9 152, 00 грн.

Представник відповідача проти позову заперечував, послався, що звільнення позивача проведено у точній відповідності з вимогами закону.

Позивача було звільнено з ОВС за порушення службової дисципліни, яке виразилося у наступному:

03.09.2010 року перебуваючи поза службою у стані алкогольного спяніння ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_4 в ході конфліктної ситуації з громадянином ОСОБА_2С, застосували відносно останнього заходи фізичного впливу, внаслідок чого йому були заподіянні тілесні ушкодження, а також пошкодили майно громадянки ОСОБА_5, що знаходилась у її квартирі. На момент прибуття СОГ Жовтневого РВ ЛМУ на місце події ОСОБА_6 та ОСОБА_1 поводили себе агресивно, на законні вимоги працівників міліції щодо припинення своїх дій не реагували.

01.07.2010 року прокуратурою м. Луганська за даним фактом була порушена кримінальна справа № 9121 за ознаками складу злочинів передбачених ч.1 ст. 125 та ст. 296 КК України.

Такі дії позивача є грубим порушенням службової дисципліни, а саме порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, які зобов'язують кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства України, присяги працівника ОВС, Кодексу честі та Етичного кодексу працівника міліції, що виразилось у заподіянні тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_2, за вказані порушення позивача було звільнено з ОВС наказом УМВСУ від 02.08.2011 № 250о/с за п. 64 «є» (за порушення дисципліни).

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що його двічі було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне і теж саме порушення. Дане ствердження позивача є хибним з наступних підстав:

Наказом ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренко від 29.10.2010 № 598 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення вимог ст. ст. 10, 12 Закон України «Про міліцію».

Наказом УМВС України в Луганській області від 02.08.2011 № 250о/с позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності і звільнено з ОВС за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, які зобов'язують кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства України, присяги працівника ОВС, Кодексу честі та Етичного кодексу працівника міліції, що виразилось у застосуванні відносно громадянина ОСОБА_2 фізичної сили, що призвело до заподіяння йому тілесних ушкоджень.

З вищенаведеного вбачається, що позивачем були допущенні окремі порушення дисципліни за кожне із яких він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Таким чином жодних підстав для задоволення позовних вимог позивача не має.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. У відповідності за ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень субєктів владних повноважень слід перевіряти чи прийняті такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з виконанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ст. 17 КАС України передбачено, що в числі інших компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Будь-яка публічна служба є державною службою.

Суспільні відносини, повязані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723.

Згідно зі статтями 9 і 30 цього Закону, правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.

Спеціальним законодавством урегульовані питання, повязані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням).

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року N 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV.

При проходженні служби в органах внутрішніх справ особи рядового та начальницького складу мають дотримуватися вимог цього Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР та Дисциплінарного статуту ОВС, згідно яких працівники міліції повинні додержуватися норм професійної етики, не вчиняти дій, що можуть призвести до втрати незалежності й обєктивності при виконанні службових обовязків, з гідністю і честю поводити себе поза службою, бути прикладом у додержанні громадського порядку, утримувати інших від порушень правопорядку, виконувати накази начальників, проходити службу там, де це викликано інтересами і обумовлено наказами, дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку та інше.

Ст. 18 Закону України «Про міліцію» передбачено, що при звільненні зі служби в міліції за ініціативою адміністрації звільнений працівник міліції має право оскаржити звільнення в суд.

П. 23, 25 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ встановлено, що особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді), у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно з вимогами Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ОВС працівники міліції повинні додержувати норм професійної етики, не вчиняти дій, що можуть призвести до втрати незалежності й обєктивності при виконанні службових обовязків, з гідністю і честю поводити себе поза службою, бути прикладом у додержанні громадського порядку, утримувати інших від порушень правопорядку.

Статтями 2, 5, 12 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом, при цьому на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

У відповідності зі ст. 14 Дисциплінарного Статуту, яка регулює порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, з метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Як встановлено ст. 16 Дисциплінарного Статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 18 цього Статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Згідно частини 3 пункту 26 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ перед накладанням стягнення, що оголошується в наказі, від винного береться пояснення (письмове чи усне).

Пунктом 28 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ передбачено, що дисциплінарне стягнення повинно бути накладено в строк до одного місяця з того дня, як про проступок стало відомо начальнику, а в разі проведення по цьому проступку службової перевірки чи порушення кримінальної справи - не пізніше одного місяця з дня закінчення службової перевірки чи провадження по кримінальній справі, не рахуючи часу хвороби винного або перебування його у відпустці.

Судом встановлено, що 18.08.2004 року позивача було прийнято на службу до органів внутрішніх справ України. Під час проходження служби в органах внутрішніх справ 03.09.2010 року за місцем проживання брата позивача між позивачем ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3 виникла побутова сварка. За неповідомлення свого керівництва про зазначений випадок протягом години та за участь в конфлікті, наказом ЛДУВС ім. Дідоренка від 28.09.2010 року № 507, його було вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності після одужання, у звязку з тим, що в період видання цього наказу позивач був на лікарняному. Наказом ЛДУВС ім. Дідоренка від 29.10.2010 року № 598 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Також 01.07.2010 року прокуратурою м. Луганська за даним фактом була порушена кримінальна справа № 9121за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та хуліганства за ознаками складу злочинів передбачених ст. 125, ч.1 ст. 296 КК України.

З 01.07.2011 року по 31.07.2011 року позивач перебував у черговій відпустці. 01.08.2011 року після виходу з відпустки позивача було ознайомлено з наказом УМВС України в Луганській області від 11.07.2011 № 1283, яким його звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 є (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України після виходу з відпустки, за те, що він взяв участь у конфліктній ситуації, яка супроводжувалась грубим порушенням громадського порядку та загальноприйнятних норм поведінки в суспільстві, застосуванні відносно громадянина ОСОБА_2 фізичної сили, що призвело до заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Вказані обставини підтверджуються наказом ЛДУВС ім. Дідоренка від 28.09.2010 року № 507, наказом ЛДУВС ім. Дідоренка від 29.10.2010 року № 598, наказом УМВС України в Луганській області від 11.07.2011 № 1283 та постановою про порушення кримінальної справи № 9121 від 01.07.2011 року.

Суд приходить до висновку, що у даному випадку у відповідача не було підстав для вказаного звільнення позивача і воно проведено з порушенням порядку та строків накладення дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що відносно позивача мало місце безпідставне застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ та подвійне накладення покарання за одні і ті ж дії, також порушено строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки за події 3 вересня 2010 року позивачеві вже оголошено догану, ці ж самі події викладено у наказі про звільнення позивача, при накладанні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у позивача не відбиралися пояснення, з результатами службового розслідування від 11 липня 2011 року він ознайомлений не був, накази про звільнення видано після спливу шести місяців після подій 3 вересня 2010 року, які стали підставою для такого звільнення.

Судом встановлено, що дійсно 3 вересня 2010 року мала місце конфліктна ситуація між позивачем та його сусідами, про яку позивач своєчасно не повідомив відповідачів у встановленому порядку, за що він за результатами службового розслідування був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді дисциплінарного стягнення - догани.

Відповідачем не надано доказів, що на момент видання оскаржуваних наказів про звільнення позивача за результатами повторного службового розслідування, проведеного на підставі повідомлення слідчих органів про порушення кримінальної справи, кримінальна справа була порушена саме стосовно позивача.

З наданої постанови слідчих органів від 01.07.2011 року убачається, що кримінальна справа порушена за фактом завдання гр. ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, з довідки наданої слідчими органами убачається, що по цій справі позивач у якості підозрюваного або обвинувачуваного не притягувався.

Таким чином, висновки відповідача стосовно того, що у нього були додаткові підстави для проведення службового розслідування за фактом конфліктної ситуації 03 вересня 2010 року та видання оскаржуваних наказів, є незмістовними.

Відповідач мав можливість безпосередньо у вересні 2010 року визначитися з видом дисциплінарної відповідальності позивача за участь у зазначеному конфлікті, що ним і було зроблено шляхом оголошення йому догани. У звязку з чим підстав для застосування до позивача ще й звільнення з органів внутрішніх справ за участь у цьому ж конфлікті не було.

Також відповідачем порушено строки застосування до позивача дисциплінарного стягнення. Події, які стали підставою для видання оскаржуваних наказів, мали місце 03 вересня 2010 року, а спірні накази про звільнення позивача видані 11 липня 2011 року та 02 серпня 2011 року, тобто після спливу встановленого шестимісячного строку з дня їх вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки наказ № 1283 від 11.07.2011 за своєю правовою природою є дисциплінарним наказом, то відповідно до ст. 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року N 3460-IV для його виконання необхідно винесення наказу по особовому складу.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу УМВС від 11.07.2011 № 1283 винесено наказ по особовому складу від 02.08.2011 № 250о/с, яким виконано наказ №1283 від 11.07.2011, відповідно до якого позивача фактично звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що для повного захисту прав позивача, про захист яких він просить, необхідно вийти за межі позовних вимог, тобто перевірити законність та обґрунтованість наказу по особовому складу від 02.08.2011 № 250о/с.

Оскільки підставою для винесення наказу УМВС України в Луганській області № 250о/с від 02.08.2011 є наказ № 1283 від 11.07.2011, який судом визнано незаконним та таким, що підлягає скасуванню, тому наказ № 250о/с також є незаконним та підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_1 з органів МВС у запас збройних сил за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, а позивач підлягає поновленню на раніше займаній посаді.

Відповідно до п. 24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Розрахунок середньої заробітної плати проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Відповідно до положень п. 2 Зазначеної Постанови збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно до положень п.3 вищезазначеної Постанови при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Враховуючи, що відповідачем не надано на вимогу суду всіх необхідних відомостей відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 про час роботи та заробітну плату позивача, суд вважає можливим при обчисленні суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходити з тих доказів, які є у справі.

Враховуючи, що позивача було звільнено наказом УМВС України в Луганській області від 02.08.2011 № 250о/с, середньомісячна заробітна плата повинна обчислюватись для позивача за травень та червень 2011 року, оскільки у липні 2011 року позивач був у відпустці.

Згідно довідки ЛМУ УМВС України в Луганській області від 15.08.2011 року за № 776 (а.с.12) заробітна плата позивача за два календарні місяці роботи, що передують звільненню, склала:

за травень 2011 року 2 394,00 гривень

за червень 2011 року 2 296,56 гривень.

При обчисленні кількості відпрацьованих позивачем днів у травні та червні 2011 року суд враховує кількість робочих днів за календарем за виключенням вихідних та святкових днів. Таким чином фактично позивач відпрацював:

за травень 2011 року - 20 день

за червень 2011 року - 21 день.

Таким чином, його середньоденна заробітна плата складає:

2 394,00 гривень(за травень 2011 року) + 2 296,56 гривні (за червень 2011 року) /(20 дні фактично відпрацьовані за травень 2011 року) + 21 дня (фактично відпрацьовані за червень 2011 року) = 4690,56 гривні/41 дня = 114,40 гривні.

При обчисленні часу вимушеного прогулу суду також враховує кількість робочих днів за календарем за виключенням вихідних та святкових днів. Таким чином, час вимушеного прогулу позивача з 02.08.2011р. по 23.11.2011р. склав 80 днів.

За період вимушеного прогулу підлягає стягненню на користь позивача: 80 днів (за час вимушеного прогулу) х 114 гривні 40 копійок (його середньоденна заробітна плата) = 9152 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на попередній займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Луганській області № 1283 від 11.07.2011 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Визнати незаконним та скасувати наказ УМВС України в Луганській області № 250 о/с від 02.08.2011 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів МВС у запас збройних сил за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Жовтневого районного відділу Луганського міського управління УМВС України в Луганській області, відновивши йому спеціальне звання - лейтенант міліції.

Допустити до негайного виконання рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Жовтневого районного відділу Луганського міського управління УМВС України в Луганській області.

Стягнути з ЛМУ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9 152, 00 грн., допустити постанову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежів за один місяць в сумі 2 345,28 грн. до негайного виконання.

Зобовязати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області надати звіт про поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з груповою злочинністю відділу карного розшуку Жовтневого районного відділу Луганського міського управління УМВС України в Луганській області протягом 10 днів з дня отримання копії вступної та резолютивної частини постанови суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 28 листопада 2011 року

СуддяОСОБА_7