Справа № 813/5830/14
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Справа № 876/8182/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про зобов'язання до вчинення дій за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2014 року Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області звернулася до у Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованого бетонного фундаменту (територія ДП «Стрийський лісгосп») біля житлового будинку АДРЕСА_1

Судом першої інстанції у відповідності до ст. 55 КАС України за клопотанням представника позивача замінено позивача з Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на його правонаступника Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилася Державна архітектурно-будівельна інспекція України та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати її та прийняти нову, про задоволення позовних вимог. В обгунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що позаплановою перевіркою з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті будівництва гаражу на АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 здійснив будівництво бетонного фундаменту під гараж розміром орієнтовно 7,55 м. без права на виконання будівельних робіт, чим порушив ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За результатами перевірки складено акт № 4/2-ф від 03.03.2014 року, протокол про адміністративне правопорушення № 4/1-ф від 03.03.2014 року та винесено припис № 4/1-ф від 03.03.2014 року про приведення об'єкту самочинного будівництва відповідно до вимог містобудівного законодавства. У зв'язку з невиконанням відповідачем вимог припису, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Оскільки відповідач самостійно не усунув порушення вимог чинного законодавства і не демонтував незаконно облаштований фундамент, позовні вимоги необхідно задовольнити.

Відповідач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржуване судове рішення є законним і обгрунтованим.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 пояснив, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України не є належним позивачем у справі, адже Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області ліквідована без правонаступництва. Також зауважив, що ОСОБА_1 Моршинська міська рада надала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведеня земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 4/2-ф, № 4/2-ф від 03.03.2014 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 самовільно без відповідних документів побудував фундамент гаражу.

На підставі акта перевірки складено протокол № 4/1-ф про адміністративне правопорушення від 03.03.2014 року.

Також Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області 3 березня 2014 року було видано ОСОБА_1 припис № 4/1-ф про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано зупинити будівельні роботи з будівництва гаражу та привести об'єкт самочинного будівництва у відповідність до вимог містобудівного законодавства а саме ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

12 березня 2014 року в.о. начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області винесено постанову № 4/37-ф-пз про накладення штрафу за адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 у розмірі 272 грн. у зв'язку із порушенням ч. 1 ст. 96 КУпАП.

17 червня 2014 року працівниками позивача проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № 4/1-ф від 03.03.2014 року і встановлено, що вимоги припису № 4/1-ф щодо усунення порушення вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03.03.2014 року в частині щодо приведення об'єкта самочинного будівництва гаражу біля будинку АДРЕСА_1 відповідно до вимог містобудівного законодавства, а саме ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ОСОБА_1 не виконано.

Тому інспекція звернулася до суду з позовом про зобов'язання ОСОБА_1 здійснити знесення самовільно збудованого бетонного фундаменту.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що припис є незаконним, а тому відсутні підстави для знесення самовільно збудованого об'єкта.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками не погоджується з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. «а» п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року був затверджений Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до п.п. 1, 3 п. 2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням, зокрема, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Згідно ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-6 передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Згідно змісту наведених норм закону прослідковується висновок, що позовні вимоги про знесення самочинно збудованого об'єкта містобудування можуть бути пред'явлені Інспекцією до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису.

Судом встановлено, що відповідач самовільно без розробленої проектної документації та відповідних дозвільних документів провів будівництво фундаменту гаражу на земельній ділянці, що належить Державному підприємству «Стрийський лісгосп».

Вказана обставина сторонами не заперечувалася.

Такі дії відповідача порушують права та законні інтереси власника земельної ділянки.

З часу винесення припису 3 березня 2014 року до повторної позапланової перевірки його вимоги виконані не були, відповідачем не приведений об'єкт будівництва до вимог чинного законодавства.

Виходячи зі системного аналізу вищенаведених норм права, суд дійшов висновку, що Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області вжиті усі можливі способи реагування на вчинене правопорушення.

Отже, є підстави для задоволення позову.

Доводи відповідача щодо неналежного позивача у справі та необхідність закриття провадження у зв'язку з ліквідацією Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області є безпідставними, адже позивач у справі є державним органом, уповноваженим на виконання функцій держави, а тому ці функції перейшли до іншого суб'єкта, який фактично і є правонаступником у спірних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 150 від 23 квітня 2014 року «Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції» первинний позивач - Інспекція державного архітектуро-будівельного контролю у Львівській області ліквідована, а її функції фактично перейшли до Державної архітектурно-будівельною інспекції України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно здійснив заміну позивача, а підстав для закриття провадження у справі немає.

Доводи представника відповідача про надання Моршинською міською радою йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку для будівництва гаражу, суд відхиляє, адже самовільно зведений фундамент знаходиться на іншій земельній ділянці, яка перебуває у володінні Державного підприємства «Стрийський лісгосп», а згоди цього підприємства на вилучення земельної ділянки не надано.

Отже, позовні вимоги необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційні скарги слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі № 813/5830/14 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 здійснити знесення самовільно збудованого бетонного фундаменту (територія ДП «Стрийський лісгосп») біля житлового будинку АДРЕСА_1

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 15 листопада 2016 року.