Справа № 813/6369/15
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 р. Справа № 876/6078/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Бориславського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 06.11.2015 № 848 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області, поновити на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 до дня поновлення на роботі.

Протокольною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року замінено відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на Бориславський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ № 848 о/с від 06.11.2015 року начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в частині звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області. Зобов»язано Бориславський міський відділ ГУМВС у Львівській області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з врахуванням отриманих коштів. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області та стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 2932,24 грн звернено до негайного виконання.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, зокрема, покликається на те, що Постановою Кабінету міністрів України від 16.09.2015 № 730 визначено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2. До даного переліку включено також Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Бориславський МВ ГУМВС України у Львівській області. 06.11.2015 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 1388 «Про організаційно-штатні питання». Даним наказом було скорочено всі штатні посади ГУМВС України у Львівській області в кількості 7521. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 визначено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1. Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що відповідач-Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області приймаючи оскаржуваний наказ про звільнення позивача в межах наданих повноважень та компетенції дослідив питання щодо можливості подальшого використання на службі працівників Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, ОСОБА_1 в тому числі, однак враховуючи чинне рішення Кабінету Міністрів України (постанова №730 від 16.09.2015) та чинний наказ центрального органу виконавчої влади (наказ МВС №1388 від 06.11.2015) констатував відсутність можливості подальшого використання на службі в міліції всіх працівників, в тому числі і ОСОБА_1, що кореспондується з нормою права п.64 «г» Положення про проходження служби. Відповідно Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не могло запропонувати позивачу іншу посаду в ГУМВС України чи його структурних підрозділах для можливості його подальшого використання на службі в органах внутрішніх справ. Апелянт зазначає, що у зв'язку зі зміною в організації діяльності ГУМВС України у Львівській області, а саме скорочення штату та чисельності працівників в зв'язку з ліквідацією, ГУМВС України, як окрема юридична особа, суб'єкт владних повноважень, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб чітко визначений Законом №580-VІІІ та Положенням про проходження служби дотримався порядку звільнення визначеного спеціальним законодавством.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Правовий порядок в Україні, за визначенням ст. 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно - технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних програм. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 06.11.2015 року начальником ГУМВС України у Львівській області прийнято наказ № 848 о/с (а.с.52), яким згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 /НОМЕР_1/, оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області, виплативши йому грошову компенсацію за невикористану відпустку в період роботи з 01 січня до 06 листопада 2015 року в кількості 22 календарних днів.

Позивач виявив бажання проходити службу в поліції, що підтверджується наявними у справі копіями рапорту від 06.11.2015 за вх. № 4752 начальникові ГУ МВС України у Львівській області та заяви від 06.11.2015 за вх. № 4753 т.в.о. начальникові ГУ МВС України у Львівській області (а.с.11,12).

Не погодившись з наказом про звільнення, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у відповідача правових підстав звільняти ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (п.10 Розділу ХІ Закону № 580-VIII).

Відповідно до вищевказаної норми особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 885 від 28.10.2015 року чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Вищезазначені норми Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Позивач у строк, відведений законом, виявив згоду на проходження служби в поліції, а відповідно до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (перше опублікування 06.08.2015 року), таким чином пункт 9 набрав чинності з 07.08.2015 року.

В порушення вимог пунктів 9 та 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", до прийняття спірного наказу (06.11.2015 року) про звільнення позивача за пунктом 64 "г" (через скорочення штату) позивачу не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції з урахуванням виявлення наміру позивачем проходити службу в поліції.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", постановлено ліквідувати ГУ МВС України у Львівській області та утворити Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) з працевлаштування працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 28.10.2014 (справа №21-484а14) та 04.11.2014 (справа №21-426а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не обґрунтувало неможливість подальшого використання позивача на службі, не врахував наявність наміру позивача проходити службу в поліції та не перевірив можливість реалізації його права на прийняття на службу до поліції.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу № 868 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 - старшого лейтенанта міліції, оперуповноваженого сектору карного розшуку Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області, з органів внутрішніх справ України в запас через скорочення штатів та відновлення порушеного права позивача шляхо поновлення на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника. У відповідності до ч. 3 п. 2 даного Порядку, збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до оскаржуваного наказу, позивача було звільнено із органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року.

В матеріалах справи міститься довідка про доходи позивача від 25.03.2016 №1696/45/01-2016, видана Бориславським МВ ГУМВС України у Львівській області, відповідно до якої грошове забезпечення за три останні місяці складало 9 779, 94 грн, з них: у серпні 2015 року - 2872, 46 грн, у вересні 2015 року - 2886, 72 грн, у жовтні 2015 року - 2977, 76 грн. та одноразова винагорода у розмірі 1 043, 00 грн.

При цьому, як зазначено судом першої інстанції, не враховуються обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з Бориславського міського відділу ГУМВС у Львівській області середного заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення, оскільки позивачем на вимогу суду не надано належних та допустимих доказів розміру отриманого ним доходу з дня звільнення. Відсутність вказаних доказів у справі унеможливлює вирішення питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з метою гарантування і захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, слід зобов'язати Бориславський міський відділ ГУМВС у Львівській області нарахувати і виплатити позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу із врахуванням коштів, отриманих позивачем за цей же період.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі № 813/6369/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 15.11.2016