Справа № 812/26/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/26/16

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чиркін С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 № ,-

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (далі - Позивач) до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 №.

Ухвалою суду від 17.02.2016 здійснено процесуальне правонаступництво відповідача, змінивши Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів на Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - Відповідач).

17.02.2016 та 02.03.2016 Позивач без зміни предмету уточнив позовні вимоги та просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № .

В обґрунтування позову зазначив, що не згоден з податковим повідомленням-рішенням з наступних підстав.

У період з 17.09.2013 по 19.12.2013 Відповідач провів планову виїзну перевірку ПАТ «Луганськтепловоз», за результатами якої 26.12.2013 склав Акт № 168/19-0/05763797, відповідно до пункту 1 висновків якого підприємством нібито допущено порушення пункту 138.2, підпункту 138.8.1 пункту 138.8, підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.6, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 150.1 статті 150 з урахуванням частини 3 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 2 315 357,00 грн, у тому числі: ІІ квартал 2012 року - 1148148,00 грн, ІІІ квартал 2012 року - 622392,00 грн, IV квартал 2012 року - 544817,00 грн.

Позивач подав заперечення від 08.01.2014 № 866-983 на акт від 26.12.2013 № 168/19-0/05763797. 22.01.2014 від СДПІ позивач отримав відповідь від 14.01.2014 №355/10/19-105 на заперечення до акту, а 31.01.2014 отримав податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» за основним платежем на суму 2315357,00 грн та за штрафними санкціями на суму 1157678,50 грн, загалом - 3473035,50 грн.

Заниження суми податку на прибуток складається з таких складових: завищення витрат на суму 3503458,00 грн з причини відображення нереальних господарських операцій (нікчемні угоди); завищення витрат на суму 27 787,20 грн внаслідок сплати земельного податку за ВАТ «Темпо» у розмірі 27 787,20 грн; завищення витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, у сумі 1315033,00 грн по векселю МПП «Сплав-плюс»; завищення податкового кредиту на 7752142,00 грн з причини придбання у ТОВ «Елконт» продукції за завищеною ціною.

Позивач наполягав, що правомірно відніс до складу витрат суму 3 503 458,00 грн, понесених в результаті реально вчинених господарських операцій, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами і податковими накладними, в даному випадку порушення підпунктів 138.2, 138.8 статті 138, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України відсутнє з огляду на наступне.

Укладені ПАТ «Луганськтепловоз» угоди з ТОВ ВКСФ «Авалон ЛТД», ТОВ «Інструменти нових технологій», ТОВ «Хімцентр», ТОВ «ТПП Спектр», ПП «Валдай-Луганськ», ТОВ «Укрпромізол», ТОВ «Енергообладнання», ПП «Универсалінструмент», ТОВ «Акрополь Донбас», ПП «Транс-Атлантіка Сервіс», ПП «Рембудкомплект-плюс», ПП «Технопост», ТОВ НВФ «Промкомплект», ПП «Транссервіс», ТОВ «Елконт», ТОВ «Стілл-Імпекс», ТОВ «Дніпрокомпрессордеталь», ТОВ «Елегін», ТОВ «Різнопрофіль», ТОВ «ЛФК «Оптима», ТОВ «Оптіма Лайт», ПП «Тіра», ТОВ «Альфа Вест», ТОВ ПМТП «Промснаб», МЧП «Оста», ПП «Технопром», ТОВ «Анкомтехсервіс», ТОВ «НВП «Інструментальний центр», ТОВ «Рік СВ Прилад», ПП «Флекс-Полімер» та ТОВ «Реалтранс груп» є реальними, по ним здобувалися товари (роботи, послуги), основні кошти, провадилося виконання робіт у рамках господарської діяльності Позивача, придбання й використання товарів (робіт, послуг) у контрагентів, що підтверджується накладними, рахунками, податковими накладними, виписками банку, прибутковими ордерами, комплектувальними відомостями, вимогами, калькуляціями на вироби, які виготовляються, актами виконаних робіт, про що зазначено в акті перевірки.

Єдиним аргументом Відповідача щодо безтоварності господарських операцій є відсутність документів, що засвідчують транспортування товарів від контрагентів, у зв'язку з чим податкова служба не може визначити дату поставки товару, дату передачі товару та, як наслідок, факт переходу права власності на товар. Позивач зазначив, що товарно-транспортна накладна є лише підтвердженням придбання автотранспортних послуг та єдиною підставою для включення до валових витрат сплачених сум за автотранспортні послуги. Відсутність товарно-транспортної накладної свідчить про відсутність підстав для віднесення до складу валових витрат за автотранспортні послуги, а не витрат з придбання товарів.

Сума нарахованого Позивачем земельного податку по промисловій території відповідно до поданих податкових декларацій по платі за землю включена до складу податкових видатків відповідно до норм статті 138.10.2 Податкового кодексу України, тому відсутні порушення в частині інших видатків у розмірі 27781,20 грн, з огляду на таке.

На промисловій території позивача площею 148 га розташовано більше 20 підприємств, одним з яких є ВАТ «Темпо», яке перебуває у процедурі банкрутства, про що свідчить постанова Арбітражного суду Луганської області про визнання банкрутом ВАТ «Темпо» від 26.10.1999 № 10/150б. Нерухоме майно ВАТ «Темпо», яке є власністю держави, що підтверджується листом Фонду державного майна від 13.10.2004 № 17-1866, знаходиться на земельній ділянці загальною площею 11408 кв. м, за яку Позивач сплачує по 1852,48 грн на місць по ставці земельного податку 1,9486 грн за кв. м згідно довідки Луганської міської ради про розмір грошової оцінки земельної ділянки за 2012 рік від 16.10.2012 № 5445.

Згідно розділу ХІІІ Податкового кодексу України Позивач є землекористувачем, а тому платником податку за земельну ділянку. Позивач сплачує плату за землю в тому розмірі, в якому земельна ділянка виділена Позивачу в користування місцевими органами влади. Відповідач замовчує той факт, що податковий орган в особі ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська входить до складу комітету кредиторів, бере участь в процедурі банкрутства, жодних нарікань стосовно сплати Позивачем плати за землю, в тому числі на якій розташовано ВАТ «Темпо», не висловлював, оскільки діюче законодавство України не передбачає право землекористувача здавати земельні ділянки в суборенду, та землекористувач повинен своєчасно сплачувати плату за землю. Реалізувати право на відвід земельної ділянки позивач не міг з тієї причини, що майно ВАТ «Темпо» є власністю держави.

Також Позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору від 26.12.2007 № 830-670/07 МПП «Сплав Плюс» поставляло ПАТ «Луганськтепловоз» товар. Додатковою угодою від 21.07.2009 № 3 до зазначеного договору передбачено, що ПАТ «Луганськтепловоз» видає МПП «Сплав Плюс» простий процентний вексель № 0267408 на суму 12152240 грн як розрахунки за поставлені товарно-матеріальні цінності (під 37,078%) річних (у тому числі ПДВ). Відсотки за векселем нараховуються по факту пред'явлення векселя по платежу на підставі акту. Простий процентний вексель, емітований ПАТ «Луганськтепловоз» за № 0267408, першим векселедержателем якого є МПП «Сплав Плюс», по індосаменту переданий ТОВ «Діоніс 2007». Тому пред'явлення до платежу ПАТ «Луганськтепловоз» простого процентного векселя було зроблено іншим векселедержателем ТОВ «Діоніс 2007», який не здійснював поставок товарно-матеріальних цінностей за договором від 26.12.2007 № 830-670/07. Сума нарахованих відсотків за векселем № 0267408 відповідно до акту від 21.04.2011 склала 7 890 197,08 грн.

З огляду на те, що пред'явлення векселя № 0267408 до платежу відбулося іншим векселедержателем ТОВ «Діоніс 2007», що підтверджується актом від 21.04.2011, така операція не є об'єктом оподаткування по ПДВ відповідно до пункту 189.7 статті 189 Податкового кодексу України, тому Позивач правомірно включив до складу фінансових видатків при визначенні об'єкта оподаткування по податку на прибуток всю суму нарахованих відсотків за векселем в розмірі 7 890197,05 грн.

Також Позивач зазначив, що не вчинив порушень підпунктів 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 статті 139, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з ТОВ «Елконт» в частині поставки перетворювачів М-ТПП-3600В2, висновок про завищення витрат на суму 7752142,00 грн є необґрунтованим, оскільки укладені між Позивачем та ТОВ «Елконт» договори мають реальний товарний характер, по ним придбавалися перетворювачі М-ТПП-3600В2, необхідні для виробництва тепловозів, укладення договорів з ТОВ «Елконт» та поставка перетворювачів по ним відбувалася в рамках господарської діяльності позивача. Придбання й використання перетворювачів М-ТПП-3600В2 підтверджується накладними, рахунками, податковими накладними, виписками банку, прибутковими ордерами, комплектувальними відомостями, вимогами, калькуляціями, про що зазначено в акті. Надані ТОВ «Елконт» первинні документи складені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» і не визнані недійсними. Відносини між ТОВ «Елконт» та його контрагентами по попередніх ланцюгах поставки товарів і послуг не повинні мати безпосереднього впливу на реальність господарських операцій між ПАТ «Луганськтепловоз» та ТОВ «Елконт». Стосовно відсутності товарно-транспортних накладних позиція Позивача викладена вище.

На підставі викладеного Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № форми «Р» Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» за основним платежем на суму 2315357,00 грн та за штрафними санкціями на суму 1157678,50 грн, загалом - 3473035,50 грн.

У судових засіданнях представник позивача підтримував доводи, викладені в позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надав письмові пояснення від 02.03.2016 (т.8 а.с. 97-102) та 12.05.2016 (т.9 а.с. 142-143), в яких зазначив, що для використання у своїй виробничій діяльності з виготовлення тепловозів 2ТЕ116У ПАТ «Луганськтепловоз» на підставі укладеного договору № 803-212/11 від 05.12.2011 з ТОВ «Елконт» придбавав випрямлячі (перетворювачі) М-ТПП-3600М-1-У2 ТУ 16-2007 ІЕАЛ.435511.051ТУ за ціною 251 800,00 грн за 1 шт (що еквівалентно 920000,00 російських рублів). Процедура вибору найбільш вигідного постачальника на ПАТ «Луганськтепловоз» здійснюється вкрай ретельно, для цього існує відділ маркетингу. У 2011 році під час пошуку найвигідніших пропозицій щодо продажу перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 зроблено співставлення їх продажної ціни і ТОВ «Елконт» обраний як постачальника перетворювачів. Згідно акта планової виїзної перевірки Позивач придбавав перетворювачі М-ТПП-3600М-1-У2 у ТОВ «Елконт» по завищеній ціні, в результаті чого відбулося завищення податкового кредиту з ПДВ та валових витрат. При цьому Відповідач посилається на первинні документи, які підтверджують взаємовідносини між ТОВ «Елконт» та імпортером ТОВ Фірма «УКР СПП», зазначаючи, що безпосереднім виробником даної продукції є ВАТ «Електровипрямляч» (м. Саранськ, Російська Федерація).

Проте, при співставленні цін закупівлі перетворювача М-ТПП-3600М-1-У2 між ТОВ «Елконт» та ТОВ Фірма «УКР СПП», та між ПАТ «Луганськтепловоз» та ТОВ «Елконт», в акті перевірки не наводиться аналіз порівнянності умов договору, які впливають на рівень ціни (об'єм товарної партії, об'єм функції, що виконуються сторонами, умови розподілу між сторонами вигоди та ризиків, можливі коливання рубля та гривні, строки виконання обов'язків та ін.), що зробило б можливим об'єктивно оцінити рівень ціни та зробити висновок щодо її завищення. Впродовж 2012 року Позивач також здійснював закупівлю випрямлячів М-ТПП-3600ДЛ-У2 у ВАТ «Корпорація НПО «РІФ» на підставі укладеного договору від 29.12.2011 № 202 та специфікації від 22.03.2012 № 2 по ціні 920 000,00 руб. за 1 шт (251 509,60 грн за курсом НБУ на 22.03.2012). Даний випрямляч є абсолютним аналогом перетворювача М-ТПП-3600М-1-У2 та використовується при виготовленні тепловозів 2ТЕ16У, і ВАТ «Корпорація НПО «РІФ» є виробником даної продукції. Таким чином, ціна закупівлі перетворювачів М-ТПП-3600-1-У2 по договору від 05.12.2011 № 803-212/11 251800,00 грн без ПДВ не є завищеною, оскільки відповідає ціні ідентичного товару випрямлячу М-ТПП-3600ДЛ-У2, що придбавався у ВАТ «Корпорація НПО «РІФ».

Відповідач позовні вимоги не визнав, про що подав заперечення від 01.02.2016 (т.1 а.с. 101-109) та від 12.04.2016 (т.9 а.с. 145-198), зокрема, зазначив, що за результатами розгляду заперечень ПАТ «Луганськтепловоз» від 08.01.2014 № 866-983 на акт перевірки від 26.12.2013 № 168/19-0/05763797, висновки акта переглянуто та викладено у наступній редакції: «Перевіркою встановлено порушення ПАТ «Луганськтепловоз» пункту 138.2, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.6, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138, пункту 3 підрозділу 4 розділу . ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено:

-заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 315357,00 грн, у тому числі:

півріччя 2012 року 1148148,00 грн (у тому числі ІІ квартал 2012 року 1148148,00 грн);

три квартали 2012 року 1770539,00 грн (у тому числі ІІІ квартал 2012 року 622392,00 грн, за 2012 рік 2 315 357 грн (у тому числі ІV квартал 2012 року 544817,00 грн)».

Відповідно до баз даних Міністерства доходів і зборів, податкової звітності та інших джерел інформації (актів перевірок, отриманих від інших ДПІ), одержаних в ході проведення перевірки, встановлено укладання Позивачем цивільно-правових угод, що спрямовані на отримання податкової вигоди з метою штучного формування витрат та податкового кредиту. Встановлено, що операції з постачання від вищезазначених підприємств не містять у своїй суті розумних економічних або інших причин (ділової мети). Вбачається використання ПАТ «Луганськтепловоз» транзитних фінансових потоків з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру. Якщо фактичного здійснення господарських операцій не було, надані до перевірки документи не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Крім того, в ході проведення перевірки та разом з запереченнями до акта перевірки Позивачем не надано документів, що засвідчують транспортування товарно-матеріальних цінностей від контрагентів, у зв'язку з чим неможливо визначити дату поставки товару, дату передачі товару від контрагентів та факт переходу права власності на товар.

Враховуючи викладене, встановлено порушення Позивачем пункту 138.2, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого відбулося завищення собівартості продукції (робіт, послуг) внаслідок відображення в податковому обліку господарських операцій, не підтверджених первинними документами.

Також в ході перевірки встановлено, що Позивачем до складу інших витрат за період з 01.10.2011 по 31.12.2012 віднесено земельний податок за промисловий майданчик загальною площею 148,269 кв. м у сумі 3695408,00 грн. На промисловому майданчику ПАТ «Луганськтепловоз» знаходяться будівлі та об'єкти, які знаходились на балансі ВАТ «Темпо», яке згідно з постановою Арбітражного суду Луганської області від 26.10.1999 визнано банкрутом. Власником банкрута є держава. Виробнича діяльність ВАТ «Темпо» не ведеться більше 12 років. Нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці загальною площею 11 408 кв. м, за яку сплачує ПАТ «Луганськтепловоз» по 1852,48 грн. щомісяця по ставці земельного податку 1,9486 за кв. м згідно довідок Луганської міської ради про розмір грошової оцінки земельної ділянки за 2011 та 2012 роки. Земельний податок у розмірі 27787,20 грн ВАТ «Темпо» не відшкодовувався.

Земельні ділянки, на яких розташовані будівлі і об'єкти ВАТ «Темпо», не використовуються у господарській діяльності ПАТ «Луганськтепловоз». Таким чином, позивачем до складу інших витрат безпідставно віднесено сплачений земельний податок за ВАТ «Темпо» у сумі 27 787,20 грн, внаслідок чого завищені інші витрати на загальну суму 27 787 грн, у тому числі ІV квартал 2011 року - 5557,00 грн, І квартал 2012 року - 5558,00 грн, ІІ квартал 2012 року - 5558,00 грн, ІІІ квартал 2012 року - 5557,00 грн, IV квартал 2012 року - 5557,00 грн.

Крім того, Позивачем до складу фінансових витрат включено суму ПДВ, яка входить до складу процентів по векселю в сумі 1315032,84 грн, що були перераховані як оплата процентів по векселю серії АА № 0267408 власної емісії, що призвело до завищення витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, у розмірі 1315033,00 грн. ВАТ «ХК «Луганськтепловоз» укладено з МПП «Сплав-Плюс» договір від 26.12.2007 № 830-670/07 та додаткові угоди до нього від 08.10.2008 № 1, від 01.03.2009 № 2, від 21.07.2009 № 3 про купівлю-продаж продукції. Додатковою угодою від 21.07.2009 № 3 до договору № 830-670/07 визначена форма розрахунків між сторонами у вигляді простого процентного векселя. Номінальна сума векселя складає узгоджену суму заборгованості за поставлений товар в розмірі 12155240,00 грн, у тому числі відсоток річних 37,078%, у тому числі ПДВ.

В оплату за товарно-матеріальні цінності ПАТ «Луганськтепловоз» згідно акту приймання-передачі векселів без номеру від 21.07.2009 передано МПП «Сплав-Плюс» простий вексель серії АА № 0267408, емітент ВАТ «ХК «Луганськтепловоз», складений 21.07.2009 в м. Луганську, дата погашення по пред'явленню, номінальна сума векселя 12155240,49 грн, відсоток річних 37,078%, у тому числі ПДВ. Простий вексель серії АА № 0267408 номінальною вартістю 12155240,00 грн пред'явлено до сплати ТОВ «Діоніс-2007» згідно акту пред'явлення векселів до платежу від 21.04.2011. ПАТ «Луганськтепловоз» платіжним дорученням від 21.04.2011 № 2357 на р/р ТОВ «Діоніс-2007» перераховано 12155240,49 грн в оплату за вексель АА 0267408 від 21.07.2009.

У періоді, що перевірявся, нараховані та сплачені ТОВ «Діоніс-2007» проценти (37,078%) по векселю АА 0267408 від 21.07.2009 у сумі 7890197,05 грн. Згідно додаткової угоди від 21.07.2009 № 3 до договору № 830-670/07 вексель АА 0267408 процентний 37,078% річних, в тому числі ПДВ. При нарахуванні процентів по векселю не було виділено суму ПДВ у розмірі 1315032,84 грн. Таким чином, Позивачем безпідставно збільшено витрати на суму ПДВ, яка повинна враховуватись у складі процентів по векселю, що призвело до завищення задекларованих ПАТ «Луганськтепловоз» показників у рядку 06.3 декларації «Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України» всього у сумі 1315033,00 грн, у тому числі: IV квартал 2011 року в сумі 202608 грн, І квартал 2012 року в сумі 1112425,00 грн.

Також Позивачем в порушення пункту 138.2 статті 138 та підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України завищено витрати по взаємовідносинам з ТОВ «Елконт» у сумі 7752142,00 грн у зв'язку з тим, що вартість придбаних Позивачем перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 віднесено до витрат за перевірений період не в межах господарської діяльності.

Відповідно до наданих до перевірки документів неможливо підтвердити факт постачання перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 до ПАТ «Луганськтепловоз» по ланцюгу від ТОВ «Елконт» - ТОВ «Фірма «УКР СПП». Виробником перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 є ОАО «Электровыпрямитель» (м. Саранськ, Російська Федерація), імпортером є ТОВ Фірма «УКР СПП».

Зазначені перетворювачі вироблені ОАО «Электровыпрямитель» є унікальними та призначені тільки для виготовлення вантажних магістральних тепловозів 2ТЭ16У, які виробляються тільки ПАТ «Луганськтепловоз». З урахуванням викладеного та не підтвердження факту постачання перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 від ТОВ Фірма «УКР СПП» до ТОВ «Елконт» та від ТОВ «Елконт» до ПАТ «Луганськтепловоз», перетворювачі фактично були отримані Позивачем від ТОВ Фірма «УКР СПП» (імпортер). Тобто Позивач штучно ускладнює рух перетворювачів від імпортера ТОВ Фірма «УКР СПП» через ТОВ «Елконт». При цьому штучність витрат полягає в тому, що у Позивача наявні об'єктивні можливості придбавати зазначені перетворювачі безпосередньо у імпортера ТОВ «Фірма «УКР СПП» за меншою ціною, не користуючись послугами ТОВ «Елконт», але він цією можливістю не користується. Отже господарська діяльність ПАТ «Луганськтепловоз» з ТОВ «Елконт» не направлена на отримання економічного ефекту від роботи підприємства, зокрема, відсутня ділова мета в операціях з придбання перетворювачів від постачальника ТОВ «Елконт». В роботі Позивача відсутній економічний ефект від придбання перетворювачів через ТОВ «Елконт», у зв'язку з чим відбувається збільшення задекларованих витрат підприємства, збільшення податкового кредиту та зменшення об'єкту оподаткування.

Таким чином, якщо врахувати ціни, які діяли при придбанні перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 ТОВ «Елконт» у імпортера ТОВ Фірма «УКР СПП», то ПАТ «Луганськтепловоз» придбавало перетворювачі М-ТПП-3600М-1-У2 у ТОВ «Елконт» по завищеній ціні, в результаті чого підприємством завищено витрати в сумі 7752 142 грн, в тому числі за IV квартал 2011 року - 1106000,00 грн, за І квартал 2012 року - 1494000,00 грн, за ІІ квартал 2012 року - 1160200,00 грн, за ІІІ квартал 2012 року - 2142800,00 грн, за ІV квартал 2012 року - 1849142,00 грн.

На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 15 листопада 2016 року вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд дійшов наступного.

У відповідності з Конституцією України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

При вирішенні даної справи застосовуються норми Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин.

Судом установлено, що Позивач - публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» (), є юридичною особою, зареєстроване виконавчим комітетом Луганської міської ради 18 червня 2003 року, про що свідчить інформація, зазначена у виписці з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1 а.с. 11).

Відповідно до вимог Податкового кодексу України Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість з присвоєнням індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість - 13, про що свідчить інформація, зазначена у витязі з реєстру платників податку на додану вартість (т.1 а.с. 39).

ПАТ «Луганськтепловоз» перебував на обліку в СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ ДФС, що підтверджується інформацією, зазначеною у довідці про взяття на облік платника податків від 09.07.2015 № 090 (т.1 а.с. 38).

10.05.2012 Позивач подав уточнюючу податкову декларацію № з податку на прибуток підприємства за звітний період 2-4 квартал 2011 року, у якої зазначив суму доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування 1 230 584 188 грн, а також зазначив, що витрати збільшились на 892 337 грн., у т.ч. за рахунок збільшення собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг) на 1 023 062 грн. та зменшення інших витрат на 130 725 грн (т.11 а.с. 35-42).

08.11.2012 Позивач подав уточнюючу податкову декларацію № з податку на прибуток підприємства за звітний період півріччя 2012 року, де зазначив зменшення доходів на 392 020 грн., в т. ч. за рахунок зменшення інших доходів від відновлення безнадійної кредиторської заборгованості на 392020 грн. ПП «Аволон», яку було сплачено, а також вказав, що витрати залишились без змін (т.2 а.с. 1-11).

21.01.2013 Позивач подав уточнюючу податкову декларацію № за три квартали 2012 року, де зазначив збільшення доходів від реалізації товарів (робіт, послуг) на 44584,00 грн, а також вказав, що збільшено витрати на 38784,00 грн, у т.ч. за рахунок збільшення собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг) на 44584,00 грн та відбулося зменшення інших витрат звичайної діяльності та інших операційних витрат на 5800,00 грн (т.2 а.с. 18).

19.02.2013 Позивач подав уточнюючу податкову декларацію № за 2012 рік, де зазначив збільшення доходів на 18210723,00 грн за рахунок збільшення доходів від реалізації товарів (робіт, послуг) та що витрати залишились без змін (т.2 а.с. 27).

На підставі направлень від 16.09.2013 № 41, № 42, № 43, № 44, № 45, № 46 та від 18.10.2013 № 68, № 69, № 79, відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання та відповідно до наказів СДПІ з ОВП у м. Луганську МГУ МД від 05.09.2013 № 105, від 16.09.2013 № 140, від 10.10.2013 № 168, від 18.10.2013 №173, від 25.10.2013 № 180, від 07.11.2013 № 206, від 10.12.2013 № 264, у період з 17.09.2013 по 28.10.2011 проведена планова виїзна перевірка ПАТ «Луганськтепловоз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2012, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2012 відповідно до затвердженого плану перевірки, за результатами якої складено Акт від 26.12.2013 № 168/19-0/05763797 (т.1 а.с. 141-217).

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення:

1) підпункту 138.2, підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.6, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункт 138.10.4 пункт 138.10 статті 138, пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 436 858 грн, у тому числі:

півріччя 2012 року 1120213,00 грн (у тому числі ІІ квартал 2012 року 1120213,00 грн),

три квартали 2012 року 1829491,00 грн (у тому числі ІІІ квартал 2012 року 709278 грн);

2012 рік 2436857,00 грн (у тому числі IV квартал 2012 року 607366,00 грн).

08.01.2014 за вих. № 866-983 позивач подав заперечення до акту перевірки (т.1 а.с. 40-43).

14.01.2014 СДПІ надала відповідь «Про розгляд заперечень» за № 355/10/19-105, де зазначила, що пункт 1 висновків акту перевірки від 26.12.2013 № 168/19-0/05763797 викладено у наступній редакції:

«Перевіркою встановлено порушення ПАТ «Луганськтепловоз»:

1. пункт 138.2, підпункт 138.8.1 пункт 138.8 статті 138, підпункт 139.1.6, підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139, підпункт 138.10.4 пункт 138.10 статті 138, пункт 3 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено:

- заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2315357 грн, у тому числі:

півріччя 2012 року 1148148 грн (у тому числі ІІ квартал 2012 року 1148148,00 грн);

три квартали 2012 року 1770539,00 грн (у тому числі ІІІ квартал 2012 року 622392,00 грн);

2012 рік 2315357,00 грн. (у тому числі IV квартал 2012 року 544817,00 грн);

- заниження об'єкту оподаткування від усіх видів діяльності за період з 01.10.2011 по 31.12.2012:

за 2011 рік на суму 1319502,00 грн,

за 1 квартал 2012 року на суму 4004936,00 грн».

31.01.2014 Позивач отримав податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 17.01.2014 № , яким ПАТ «Луганськтепловоз» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» за основним платежем на суму 2315357,00 грн та за штрафними санкціями на суму 1157678,50 грн, загалом - 3473035,50 грн (т.1 а.с. 15).

Судом установлено, що оскарженим податковим повідомленням-рішенням збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» за основним платежем на суму 2315357,00 грн та за штрафними санкціями на суму 1157678,50 грн, загалом - 3473035,50 грн в тому числі:

1) ІІ-ІV квартал 2011 року 1319502,00 грн, в тому числі:

- за результатами взаємовідносин з контрагентами ТОВ ВКСФ «Авалон ЛТД» (1212,00 грн), ТОВ «Інструменти нових технологій» (4125,00 грн) 5 337,00 грн;

- внаслідок сплати земельного податку за ВАТ «Темпо» - 5557,00 грн;

- внаслідок включення до витрат ПДВ у складі процентів по векселю серії АА №008,00 грн.;

- внаслідок придбання у ТОВ «Елконт» продукції за завищеною ціною 1106000,00 грн.

2) І квартал 2012 року 4004936,00 грн, в тому числі:

- за результатами взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Хімцентр» (1701,00 грн), ТОВ «ТПП Спектр» (2958,00 грн), ТОВ «Стіл-Імпекс» (49374,00 грн), ТОВ «Енергообладнання» (413,00 грн), ТОВ ВКФС «Авалон» (5009,00 грн), ТОВ «Укрпромізол» (6164,00 грн), ТОВ «Акрополь-Донбас» (5283,00 грн), ТОВ «Інструменти нових технологій» (2550,00 грн) 73 452,00 грн;

- внаслідок сплати земельного податку за ВАТ «Темпо» - 5 558,00 грн;

- внаслідок включення до витрат ПДВ у складі процентів по векселю серії АА №0425,00 грн;

- внаслідок придбання у ТОВ «Елконт» продукції за завищеною ціною 1494000,00 грн;

- внаслідок включення до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, в рядку 065 декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2012 року, від'ємного значення об'єкта оподаткування за 2011 рік (-) 18819331,00 грн, замість (-) 17493550,00 грн, тобто показник від'ємного значення об'єкта оподаткування у І кварталі 2012 року завищено на 1319502,00 грн.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з підпунктом 138.8.1 пункту 138.8 статті 138 ПК України до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності, а саме витрати на: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Судом установлено, що відповідно до постанови Луганського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 у справі № 812/826/14 за позовом ПАТ «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 №, встановлено та підтверджено матеріалами справи реальність здійснення господарських операцій з ТОВ ВКСФ «Авалон ЛТД» (т. 5, а.с. 201-238, т.8 а.с. 188, 211, 212, т.9 а.с. 86), ТОВ «Хімцентр» (т. 5 а.с. 1-94, т.8 а.с. 169, т.9 а.с. 87), ТОВ «ТПП Спектр» (т.5 а.с. 95-140, т.8 а.с. 177, 187, 189, 192, 195, 203, 205, 208, 209, 210, 213, т.9 а.с. 88), ПП «Валдай-Луганськ» (т.5 а.с. 239-249, т.6 а.с. 1-16, т.8 а.с. 194, 204, 206, 214), ПП «Транс-Атлантіка Сервіс» (т.5 а.с. 141-170, т.8 а.с. 165, 182), ТОВ «Різнопрофіль» (т.3 а.с. 199-236, т.8 а.с. 174, 186, т.9 а.с. 89), ПП «Рембудкомплект-плюс» (т.4 а.с. 89-146, т.8 а.с. 228, 229, 230, т.9 а.с. 90), ТОВ «Укрпромізол» (т.3 а.с. 83-95, т.8 а.с. 164), ПП «Технопост» (т.3 а.с. 96-115, т.8 а.с. 184, 202), ТОВ «Рік СВ Прилад» (т.6 а.с. 91-95, 98-107, т.8 а.с. 180), ТОВ «Альфа Вест» (т.6 а.с. 80-90, т.8 а.с. 181, 183), ТОВ «Реал-Транс груп» (т.6 а.с. 55-63, т.8 а.с. 168), ТОВ «Анкомтехсервіс» (т.5 а.с. 171-186, т.8 а.с. 368, т.9 а.с. 91), ТОВ «Енергообладнання» (т.6 а.с. 44-54, т.8 а.с. 196, 200, 207), ТОВ НВФ «Промкомплект» (т.3 а.с. 1-40, т.8 а.с. 201), ПП «Технопром» (т.9 а.с. 55-58), ПП «Транссервіс» (т.3 а.с. 116-138, т.8 а.с. 176, 191, 193, 197), ТОВ «Оптіма Лайт» (т.5 а.с. 187-190, 193, т.8 а.с. 198), ТОВ «Елконт» (т.9 а.с. 5-54, т.6 а.с. 238-244, т.8 а.с. 185, 233, 234, 237, 238, т.9 а.с. 93, 94), ПП «Тіра» (т.3 а.с. 139-198, т.8 а.с.178, 190, т.9 а.с. 99, 100, 101, 102), ПП «Универсалінструмент» (т.4, а.с. 147-239, т.8 а.с.215, 216, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226; т. 9 а.с. 103), ТОВ «Інструменти нових технологій» (т.6 а.с. 17-28, т.8 а.с. 173, 179, 199), ТОВ «Акрополь Донбас» (т.4 а.с. 5-11, 18-29, 37-88, т.8 а.с. 170, 171, 172, 259, 262, 265, 266), ТОВ «НВП «Інструментальний центр» (т.3 а.с. 61-81, т.8 а.с. 241, 244, 245, 249, 252, т.9 а.с. 104), ТОВ «Стілл-Імпекс» (т.2 а.с. 37-217, т.8 а.с. 166, 167, 264; т.9 а.с. 105), ТОВ «Дніпрокомпрессордеталь» (т.6 а.с. 64-79, т.8 а.с. 260, 261, 263), ТОВ «Елегін» (т.7 а.с. 22-243, 245, 247-260, т.8 а.с. 248, 250, 251, 253, 255, 256, 257, 258, т.9 а.с. 106-107), ПП «Флекс-Полімер» (т.9 а.с. 59-62, т.8 а.с. 267), ТОВ ПМТП «Промснаб» (т.3 а.с. 41-60, т.8 а.с. 242, 243, 246, 254, т.9 а.с. 108), ТОВ «ЛФК «Оптима» (т.9 а.с. 63-85, т.8 а.с. 247), МПП «Оста» (т.6 а.с. 108-168), у період грудень 2011 - грудень 2012 років, крім того підтверджено правомірність включення до податкового кредиту «ПАТ «Луганськтепловоз» суми у розмірі 1491851,20 грн, у зв'язку з придбання у ТОВ «Елконт» перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2.

Згідно з ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.06.2014 у справі № 812/826/14 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.05.2014 у даній справі залишено без змін (т.1 а.с. 88-99).

Крім того, судом установлено, що відповідно до постанови Луганського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 у справі № 812/947/15 за позовом ПАТ «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 №, встановлені та підтверджені матеріалами справи наступні обставини: правомірність включення до валових витрат позивачем суми року 1106 000,00 грн, І квартал 2012 року 1494000,00 грн, у зв'язку з придбання у ТОВ «Елконт» перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2; правомірність включення до валових витрат земельного податку, сплаченого Позивачем за земельну ділянку, на якій розташоване майно ВАТ «Темпо», а також правомірність віднесення до складу витрат суму сплачених відсотків за векселем № АА 0267408. Апеляційна скарга по справі Відповідачем не подавалася (т.1 а.с. 50-68).

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

З огляду на те, що реальність здійснення господарських операцій ПАТ «Луганськтепловоз» з вищезазначеними контрагентами, придбання у ТОВ «Елконт» перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 за звичайною ціною, правомірність віднесення до валових витрат земельного податку сплаченого за ВАТ «Темпо» та відсотків за векселем МПП «Сплав-Плюс» встановлено судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, зазначені обставині не доказується при розгляді даної справи, відповідно висновок фіскального органу про заниження Позивачем податку на прибуток на суму 3473035,50 грн через нереальність зазначених господарських операцій є необґрунтованим.

Таким чином, оскаржене податкове повідомлення-рішення від 17.01.2014 № форми «Р» в частині донарахування грошового зобов'язання, є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно висновків Відповідача щодо завищення ПАТ «Луганськтепловоз» витрат по коду рядка 05.1 «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» на загальну суму 7752142,00 грн, у т.ч.: ІV квартал 2011 року - 1106000 грн, І квартал 2012 року - 1494000,00 грн, ІІ квартал 2012 року - 1160200,00 грн, ІІІ квартал 2012 року - 2142800,00 грн, ІV квартал 2012 року - 1849142,00 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Елконт» у зв'язку з неможливістю підтвердження факту перевезення товарно-матеріальних цінностей (перетворювачів) та відсутності ділової мети, суд зазначає таке.

Судом установлено, що між ТОВ «Елконт» як продавцем та ПАТ «Луганськтепловоз» як покупцем 05.12.2011 укладено договір № 803-212/11, відповідно до пункт 1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити перетворювачі (далі - продукція) у кількості, на умовах, в строки та порядку, передбаченому даним договором, а також специфікаціями, що є невід'ємною частиною даного договору, пункт 2.1 загальна сума даного договору складає 37770000,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 7 554000,00 грн, всього 45324000,00 грн, пункт 2.2 ціни на продукцію, зазначену в пункті 1 даного договору, зазначені у специфікаціях до даного договору (т.6 а.с. 195-196).

Для підтвердження факту придбання у IV кварталі 2011 року І кварталі 2012 року перетворювачів у ТОВ «Елконт» та використання їх у господарській діяльності Позивач надав податкові накладні від 02.02.2012 № 26 (т.6 а.с. 223), від 22.02.2012 № 40 (т.6 а.с. 224), від 24.03.2012 № 67 (т.6 а.с. 209), від 26.12.2011 № 289 (т.6 а.с. 230), від 13.11.2012 № 324 (т.6 а.с. 197), від 03.10.2012 № 286 (т.6 а.с. 200), від 27.08.2012 № 241 (т.6 а.с. 203), від 24.04.2012 № 92 (т.6 а.с. 206), від 10.10.2012 № 298 (т.6 а.с. 211), №235 від 21.08.212 р. (т.6 а.с. 212), №305 від 22.10.2012 (т.6 а.с. 215), від 25.06.2012 № 168 (т.6 а.с. 218), від 03.05.2012 № 107 (т.6 а.с. 227), рахунок-фактура від 01.02.2012 № СФ-0000037 (т.6 а.с. 222), видаткові накладні від 15.02.2012 № РН-0000028 (т.6 а.с. 219), від 22.02.2012 № РН-0000033 (т.6 а.с. 220), від 24.03.2012 № РН-0000054 (т.6 а.с. 210), від 26.12.2011 № РН-00000265 (т.6 а.с. 228), від 13.11.2012 № РН-0000283 (т.6 а.с. 198), від 03.10.2012 № РН-0000248 (т.6 а.с. 201), від 27.08.2012 № РН-0000210 (т.6 а.с. 204), від 24.04.2012 № РН-0000077 (т.6 а.с. 207), від 22.10.2012 № РН-0000267 (т.6 а.с. 213), від 25.06.2012 № РН-0000147 (т.6 а.с. 216), від 03.05.2012 № РН-0000091 (т.6 а.с. 225), прибуткові ордери від 23.02.2012 № 6697 (т.6 а.с. 221), від 29.02.2012 № 6718 (т.6 а.с. 231), від 26.03.2012 № 6829 (т.6 а.с. 208), від 23.12.2011 № 5531 (т.6 а.с. 229), від 14.11.2012 № 7927 (т.6 а.с. 199), від 04.10.2012 №7736 (т.6 а.с. 202), від 27.08.2012 № 7539 (т.6 а.с. 205), від 25.10.2012 № 7816 (т.6 а.с. 214), від 25.06.2012 №7235 (т.6 а.с. 217), від 08.05.2012 № 7044 (т.6 а.с. 226), платіжні доручення від 26.10.2012 № 17743 (т.8 а.с. 231), від 10.10.2012 № 17044 (т.8 а.с. 232), від 04.04.2012 № 2342 (т.8 а.с. 235), від 21.12.2012 № 19347 (т.8 а.с. 236), від 20.02.12 № 11141 (т.8 а.с. 239), від 16.01.2013 № 10232 (т.8 а.с. 240), від 17.08.2013 №2581 (т.9 а.с. 92), від 24.09.2012 № 4373 (т.9 а.с. 95), від 10.10.2012 № 4516 (т.9 а.с. 96), від 22.11.2012 № 4833 (т.9 а.с. 97), від 30.01.2013 № 10583 (т.9 а.с. 98).

Висновок Відповідача стосовно відсутності ділової мети в операціях з придбання перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 від постачальника ТОВ «Елконт» вмотивований тим, що наявні об'єктивні можливості придбавати перетворювачі безпосередньо у імпортера ТОВ Фірма «УКР СПП» за меншою ціною.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України господарська діяльність це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Самостійна, ініціативна, систематична господарська діяльність, яка здійснюється на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, є підприємництвом у розумінні статті 42 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною першої статті 19 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поняття «господарська діяльність» як сукупність господарських операцій має певні ознаки, в тому числі, наявність економічного (фінансового) результату, цінової визначеності та спрямованості на отримання доходу.

Фінансовий результат як кінцевий економічний підсумок господарської діяльності підприємства може виражатися у формі прибутку або збитку.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що поняття «господарська діяльність» не включає такої обов'язкової ознаки як одержання прибутку, оскільки неотримання прибутку від окремої господарської операції не може свідчити про відсутність у цієї операції ознак господарської діяльності та вказувати в цілому на збитковий характер господарської діяльності підприємства, що діє на власний ризик.

Позивач має право самостійно обирати постачальників і це не може свідчити про те, що він при цьому не має ділової мети і його діяльність не направлена на отримання економічного ефекту.

Висновок Відповідача стосовно неможливості підтвердження факту перевезення товарно-матеріальних цінностей (перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2) ґрунтується на тому, що позивачем перевірки надані копії товарно-транспортних накладних, в яких відсутні дані щодо автопідприємств-перевізників, підпис водія експедитора, що прийняв вантаж, відсутній підпис вантажоодержувача, відсутня посада вантажоодержувача. Крім того, в акті перевірки зазначено про неможливість поставки перетворювачів М-ТПП-3600-1-У2 за маршрутом м.Суми (кордон з Російською Федерацією) м. Біла Церква (ТОВ Фірма «УКР СПП») м.Дніпропетровськ (ТОВ «Елконт») м. Луганськ (ПАТ «Луганськтепловоз») за один день.

З цього приводу суд зазначає, що відсутність товарно-транспортної накладної свідчить про відсутність підстав для віднесення до складу валових витрат витрат за автотранспортні послуги, а не витрат з придбання товарів. Тобто товарно-транспорті накладні не є обов'язковими документами, відповідно до яких платник податків має право на віднесення до валових витрат витрат з придбання товару перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2.

Крім того, Відповідачем суб'єктом владних повноважень, на якого відповідно до статті 71 КАС України покладено обов'язок доказування, не надано суду доказів неможливості поставки перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2 за вищезазначеним маршрутом у зазначений термін.

Таким чином, суд дійшов висновку про правомірність включення до валових витрат Позивачем суми 2 600 000,00 грн, у тому числі IV квартал 2011 року 1106000,00 грн, І квартал 2012 року 1494000,00 грн, у зв'язку з придбання у ТОВ «Елконт» перетворювачів М-ТПП-3600М-1-У2, тому оскаржене податкове повідомлення-рішення в частині суми 2600000,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскарженим податковим повідомленням-рішенням встановлено завищення витрат на загальну суму 27787,00 грн, у т.ч.: ІV квартал 2011 року - 5 557,00 грн; І квартал 2012 року - 5558,00 грн; ІІ квартал 2012 року - 5558,00 грн; ІІІ квартал 2012 року - 5557,00 грн; ІV квартал 2012 року - 5557,00 грн, внаслідок віднесення позивачем до витрат земельного податку, сплаченого за ВАТ «Темпо».

На аркуші 147 акта перевірки зазначено: «На промисловому майданчику ПАТ «Луганськтепловоз» знаходяться виробнича будівля 6800 кв.м, збірно-зварювальний корпус (гальвано-термічний цех) площею 3700 кв.м, торгівельний павільйон 323 кв.м. та насосна зворотного водопостачання станція площею 342 кв.м, які знаходились на балансі ВАТ «Темпо», яке згідно з постановою арбітражного суду Луганської області від 26.10.1999 визнано банкрутом. Власником банкрута є держава. Виробнича діяльність ВАТ «Темпо» не ведеться більше 12 років. Нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці загальною площею 11 408 кв. м, за яку сплачує ПАТ «Луганськтепловоз» по 1852,48 грн в місяць по ставці земельного податку 1,9486 грн. за кв. м згідно довідок Луганської міської ради про розмір грошової оцінки земельної ділянки за 2011 року та 2012 року земельний податок у сумі 27 787,20 грн. ВАТ «Темпо» не відшкодовувався».

На підтвердження права землекористування земельною ділянкою загальною площею 148,269 га Позивачем надано рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 10.05.1966 № 249/9 (т.6 а.с. 170), яким затверджено прирізку земельної ділянки, площею 340 га, тепловозобудівному заводу ім. Октябрської революції під будівництво цехів, згідно доданого викопіювання з плану міста, державні акти на право користування землею серії Б № 007502 та серії Б № 095063 (т.6 а.с. 171-178) про закріплення за землекористувачем Виробничим об'єднанням тепловозобудування ім. Октябрської революції в безстрокове і безоплатне користування 19,70 гектарів землі та 4,33 гектара землі відповідно в межах згідно з планом землекористування (т.6 а.с. 169).

Відповідно до вимог підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України Позивач є платником земельного податку за земельну ділянку загальною площею 148,269 га як землекористувач.

Зазначена земельна ділянка відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України є об'єктом оподаткування земельним податком.

Згідно довідки про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки для розрахунку земельного податку на 2012 рік, загальна площа земельної ділянки складає 148,269 кв. м, функціональний коефіцієнт 1,2, нормативна грошова оцінка землі 1948612,54 грн/га (т.6 а.с. 179).

На підставі зазначеної довідки позивачем у період з 01.10.2011 по 31.12.2012 сплачено земельний податок за промисловий майданчик загальною площею 148,269 кв. м у сумі 3 695 408 грн., у т.ч.: IV квартал 2011 року 729 035 грн., І квартал 2012 року 740252,00 грн, ІІ квартал 2012 року 744039,00 грн, ІІІ квартал 2012 року 744040,00 грн, IV квартал 2012 року 738042,00 грн, і суму земельного податку віднесено до складу інших витрат.

Позивачем визнається факт, що у загальній сумі земельного податку до складу інших витрат за IV квартал 2011 року віднесено 5557,00 грн, за І квартал 2012 року 5558,00 грн земельного податку за земельну ділянку, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна ВАТ «Темпо», визнаного банкрутом постановою Арбітражного суду Луганської області від 26.10.1999 у справі №10/150б (т.6 а.с. 180).

Спірним питанням є правомірність включення позивачем до складу інших витрат за ІV квартал 2011 року, І квартал 2012 року сум земельного податку, сплаченого за земельну ділянку, на якій розташоване майно банкрута ВАТ «Темпо», тобто майно держави.

Висновок фіскального органу про неправомірність включення позивачем до складу інших витрат сум земельного податку ґрунтується на тому, що земельна ділянка 11 408 кв.м, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна ВАТ «Темпо», не використовується у господарській діяльності ПАТ «Луганськтепловоз», і Позивач не мав права включати до складу інших витрат відповідні суми земельного податку на підставі підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138 ПК України.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу в) підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу інших витрат включаються інші операційні витрати, що включають, зокрема, інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно:

суми коштів, внесені до страхових резервів у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу;

суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відшкодування Пенсійному фонду України сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право особа, які згідно із законодавством фінансуються за рахунок коштів підприємств, установ, організацій в обов'язковому порядку, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами, за винятком податків та зборів, передбачених підпунктами 139.1.6 і 139.1.10 статті 139 цього Кодексу, та пені, штрафів, неустойки, передбачених підпунктом 139.1.11 статті 139 цього Кодексу.

Оскільки земельний податок, сплачений позивачем за земельну ділянку загальною площею 148,269 га (промислову територію заводу), установлений Податковим кодексом України, ПАТ «Луганськтепловоз» правомірно на підставі абзацу в підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138 ПК України включив його до складу інших витрат, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Також оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням встановлено завищення втрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування у розмірі 1315033,00 грн, у тому числі ІІ-IV квартал 2011 року 202608,00 грн, І квартал 2012 року 1112 425,00 грн, внаслідок включення до витрат ПДВ у складі процентів по векселю серії АА № 0267408.

Судом установлено, що між ВАТ «ХК «Луганськтепловоз» та МПП «Сплав-Плюс» укладено договір від 26.12.2007 № 830-670/07 (т.6 а.с. 182-183) та додаткові угоди від 08.10.2008 № 1 (т.6 а.с. 185), від 01.03.2009 № 2 (т.6 а.с. 186), від 21.07.2009 № 3 (т.6 а.с.187).

Додатковою угодою від 21.07.2009 № 3 до договору від 26.12.2007 № 830-670/07 визначено форму розрахунків між сторонами, а саме керуючись п. 3.8 договору від 26.12.2007 № 830-670/07 покупець видає продавцю простий процентний вексель у якості розрахунків за поставлений товар за цим договором та простий вексель за надану послугу по товарному кредиту (пункт 1), векселя видаються 21.07.2009 зі строком погашення по пред'явленню (пункт 2), вексель процентний 37,078% річних, в тому числі ПДВ (пункт 3), номінальна сума простого процентного векселя складає узгоджену суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 12155240,49 грн, в тому числі ПДВ та 37,078% річних в тому числі ПДВ (пункт 4), номінальна сума простого векселя складає проценти по товарному кредиту в сумі 3344428,52 грн, в тому числі ПДВ станом на 20.07.2009 (пункт 5), проценти по векселю нараховуються та сплачуються по факту пред'явлення простого процентного векселя до платежу на підставі узгодженого акта (пункт 6).

В оплату за товарно-матеріальні цінності позивач згідно акту приймання-передачі векселів від 21.07.2009 передав МПП «Сплав-плюс» простий процентний вексель серії АА №0267408, емітентом якого є ВАТ «ХК «Луганськтепловоз», складений 21.07.2009 в м.Луганську, дата погашення по пред'явленню, номінальна сума векселя 12 155 240,49 грн, у тому числі ПДВ, відсоток річних 37,078 %, в тому числі ПДВ (т.6 а.с. 188).

Простий вексель серії АА № 0267408 пред'явлено до сплати ТОВ «Діоніс-2007» згідно акту пред'явлення векселів до платежу від 21.04.2011 (т.6 а.с. 190).

ПАТ «Луганськтепловоз» платіжними дорученнями від 21.04.2011 № 2357, перераховано ТОВ «Діоніс-2007» 12155240,49 грн в оплату за зазначений вексель (т.6 а.с.192).

21.04.2011 позивачем як векселедавцем та ТОВ «Діоніс-2007» як векселедержателем складено акт № 81/1 нарахування процентів, згідно якого узгоджена сторонами сума процентів по векселю станом на 21.04.2011 склала 7890197,05 грн (т.6 а.с. 191).

Позивачем перераховано ТОВ «Діоніс-2007» в оплату процентів по векселю 7890197,05 грн, а саме - платіжними дорученнями від 23.12.2011 № 5,39 грн (т.6 а.с. 193), від 16.01.2012 № ,00 грн (т.6 а.с. 193), від 28.02.2012 № 00,00 грн (т.6 а.с. 194), від 21.03.2012 № 2,66 грн (т.6 а.с. 194), в яких зазначено призначення платежу «сплата %% по акту нарахування %% № 81/1 від 21.04.2011 простий відсотковий вексель № АА 0267408, без ПДВ».

Відповідач послався на те, що ПАТ «Луганськтепловоз» суму сплачених відсотків за векселем № АА 0267408 віднесено до складу витрат у ІV кварталі 2011 року 1215645,00 грн, у І кварталі 2012 року 6674552,00 грн, при цьому не виділено суму ПДВ у розмірі 1315032,84 грн, в результаті чого позивачем безпідставно збільшено витрати на суму ПДВ, яка повинна враховуватись у складі процентів по векселю, що призвело до завищення задекларованих ПАТ «Луганськтепловоз» показників у рядку 06.3 декларації «Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України» всього на суму 1315033,00 грн, в тому числі ІV квартал 2011 року 202608,00 грн, І квартал 2012 року 1112425,00 грн.

Суд не погоджується з таким висновком Відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до пунктом 189.7 статті 189 ПК України у разі якщо платник податку здійснює операції з постачання товарів/послуг, які є об'єктом оподаткування згідно із статтею 185 цього Кодексу, під забезпечення боргових зобов'язань покупця, наданих такому платнику податку у формі простого або переказного векселя, або інших боргових інструментів (далі - вексель), випущених таким покупцем або третьою особою, базою оподаткування є договірна вартість, визначена в порядку, встановленому пунктом 188.1 статті 188 цього Кодексу, без урахування дисконтів або інших знижок з номіналу такого векселя, а за процентними векселями - така договірна вартість, збільшена на суму процентів, нарахованих або таких, що повинні бути нараховані на суму номіналу такого векселя.

Таким чином, проценти, нараховані на суму номіналу векселя, є базою оподаткування податком на додану вартість.

Проте, матеріалами справи підтверджено, що вексель АА № 0267408 пред'явлено до сплати не МПП «Сплав-плюс», з яким в позивача були договірні відносини, а третьою особою векселедержателем ТОВ «Діоніс-2007», якому вексель передано МПП «Сплав-плюс» шляхом вчинення індосаменту, і при сплаті суми нарахованих на номінал векселя АА №0267408 процентів податок на додану вартість не виділявся.

На сторінці 146 акта перевірки від 26.12.2013 № 168/19-0/09763707 зазначено, що при нарахуванні процентів не було виділено суму ПДВ 1 315 032,84 грн. Збільшення витрат на суму ПДВ, яка повинна враховуватись у складі процентів по векселю, привело до завищення задекларованих ПАТ «Луганськтепловоз» показників у рядку 06.3 Декларацій «Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України всього у сумі 1315033,00 грн, у тому числі: IV квартал 2011 року в сумі 202608,00 грн, І квартал 2012 року в сумі 1112425,00 грн. Зазначене порушення не вплинуло на ПДВ, так як при перерахуванні грошових коштів в погашення процентів по векселю, ПДВ не враховувалось.

Відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу інших витрат включаються фінансові витрати, до яких належать витрати на нарахування процентів (за користування кредитами та позиками, за випущеними облігаціями та фінансовою орендою) та інші витрати підприємства в межах норм, встановлених цим Кодексом, пов'язані із запозиченнями (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку).

Таким чином, ПАТ «Луганськтепловоз» правомірно віднесено до складу витрат суму сплачених відсотків за векселем № АА 0267408.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до підпункту 139.1.6 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього Кодексу.

Згідно із пунктом 15 частини першої статті 1 Закону України від 21.06.2012 №5007-VI «Про ціни і ціноутворення» ціна це виражений у грошовій формі еквівалент одиниці товару.

Відповідно до підпункту 14.1.206 пункту 14.1 статті 14 ПК України проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна.

До процентів включаються:

а) платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит;

б) платіж за використання коштів, залучених у депозит;

в) платіж за придбання товарів у розстрочку;

г) платіж за користування майном згідно з договорами фінансового лізингу (оренди) (без урахування частини лізингового платежу, що надається в рахунок компенсації частини вартості об'єкта фінансового лізингу);

ґ) винагорода (дохід) орендодавця як частина орендного платежу за договором оренди житла з викупом, сплачена фізичною особою платнику податку, на користь якого відступлено право на отримання таких платежів.

Проценти нараховуються у вигляді відсотків на основну суму заборгованості чи вартості майна або у вигляді фіксованих сум. У разі якщо залучення коштів здійснюється шляхом продажу облігацій, казначейських зобов'язань чи ощадних (депозитних) сертифікатів, емітованих позичальником, або шляхом врахування векселів та здійснення операцій з придбання цінних паперів із зворотним викупом, сума процентів визначається шляхом нарахування їх на номінал такого цінного паперу, виплати фіксованої премії чи виграшу або шляхом визначення різниці між ціною розміщення (продажу) та ціною погашення (зворотного викупу) такого цінного паперу.

Платежі за іншими цивільно-правовими договорами незалежно від того, встановлені вони в абсолютних (фіксованих) цінах або у відсотках суми договору або іншої вартісної бази, не є процентами.

Таким чином, в даному випадку навіть при виділенні з суми сплачених процентів за векселем № АА 0267408 суми податку на додану вартість в розмірі 1 315 032,84 грн відсутня заборона включати таку суму ПДВ до складу витрат, оскільки у відповідності з нормами підпункту 139.1.6 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат суми податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, а проценти, нараховані на номінал векселя, не є ціною товару.

З огляду на наведене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1315033,00 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другої статті 71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірність свого рішення, що є підставою для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь ПАТ «Луганськтепловоз» за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС належить до стягнення судовий збір в розмірі 52095,54 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 24, 69-72, 87, 94, 105, 158-163, 167, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.01.2014 № задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 17 січня 2014 року №.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» (ідентифікаційний код 05763797, місцезнаходження: 93406, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 52-Б) за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС (ідентифікаційний код 39792704, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72) судовий збір в розмірі 52095 (п'ятдесят дві тисячі дев'яносто п'ять) гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя С.М. Чиркін