Справа № 2а-5178/12/1470
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2016-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 р. Справа № 2а-5178/12/1470

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Середа О. Ф.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою УМВС України в Миколаївській області на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до УМВС України в Миколаївській області про стягнення грошової компенсації в сумі 7147,07 грн., -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до УМВС України в Миколаївській області про стягнення грошової компенсації в сумі 7147,07 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з УМВС України в Миколаївській області на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за невикористані протягом 2007-2011 років відпустки в розмірі 7147,07 грн.

УМВС України в Миколаївській області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 18 серпня 2016 року по справі № 2а-5178/12/1470 та прийняти нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 за період служби у Коблевській роті УДАІ не використовував відпустки.

В березні 2012 року позивача було звільнено в зв'язку з переведенням за його згодою для подальшого проходження служби в Миколаївському районному відділі УМВС України в Миколаївській області. В обґрунтування вимоги позивач послався на статтю 24 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» (надалі Закон № 504), статтю 4 Закону УРСР від 20.12.1990 № 565-ХІІ «Про міліцію», статтю 41 Конституції України, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Згідно з довідкою Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області від 20.07.2012 року № 14/10-335, з 30.12.2007 року на підставі наказу УМВС України в Миколаївській області від 24.12.2007 № 153 о/с, ОСОБА_4 був призначений інспектором ДПС 2-го взводу Коблевської роти ДПС (для обслуговування доріг державного значення) УДАІ, з присвоєнням спеціального звання «молодший сержант міліції».

Згідно з наказом УМВС України в Миколаївській області від 14.03.2011 року № 34 о/с сержант міліції ОСОБА_4 був призначений старшим інспектором 2-го взводу роти ДПС відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Миколаєва та автомобільно-технічної інспекції УДАІ.

Згідно з наказом УМВС України в Миколаївській області від 06.06.2011 року № 67 о/с ОСОБА_4 був призначений старшим інспектором ДПС 2-го взводу 1-ої роти батальйону ДПС (для обслуговування доріг державного значення) УДАІ.

З 01.10.2011 року на підставі наказу УМВС України в Миколаївській області від 17.10.2011 року № 122 о/с, ОСОБА_4 був призначений старшим інспектором ДПС 1-го взводу роти ДПС ДАІ ММУ.

Згідно з наказом УМВС України в Миколаївській області від 28.11.2011 року № 139 о/с ОСОБА_4 був призначений старшим інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДПС ДАІ УДАІ.

З 15.04.2012 року згідно з наказом УМВС України в Миколаївській області від 02.04.2012 року № 21 о/с, ОСОБА_4 був призначений оперуповноваженим СКР Миколаївського РВ, з увільненням від посади старшого інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження роти ДАІ УДАІ.

За період служби в підрозділах Державтоінспекції Миколаївської області (з 20.12.2007 по 15.04.2012) позивач не використав чергові відпустки: у 2007 - 7,5 діб, у 2008 - 30 діб, у 2009 - 30 діб, у 2010 - 30 діб, у 2011 - 30 діб, що підтверджується довідкою Управління державної автомобільної інспекції УМВС України в Миколаївській області від 20.07.2012 року № 14/10-334 (ар. с. 4).

Відповідно до ст. 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацами 2-3 пункту 14 статті 101 цього Закону передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров'я, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах 1 та 2 цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Водночас, у деяких випадках, стаття 101 Закону № 2011-XII прямо відсилає до норм Закону України „Про відпустки" від 15.11.1996 року № 504/96-ВР, яким встановлено державні гарантії права на відпустки, визначено умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Зазначене положення дублюється у частині першій статті 83 КЗпП.

Порядок та умови надання відпусток особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ врегульоване розділом VI Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ № 114 від 29.07.1991 року, зокрема, пунктом 56, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, встановлено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Однак, приписи пункту 56 Положення № 114, є юридично недосконалими, а тому при застосуванні законодавства його тлумачення має здійснюватися з урахуванням змісту норм, що є вищими, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, у випадку звільнення із органів внутрішніх справ, мають право на отримання грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 14 жовтня 2010 року № 21-413а14.

Суд не приймає до уваги посилання апелянта на те, що Позивач просив суд зменшити позовні вимоги та стягнути з Відповідача на його користь 4989,77 грн., оскільки, як вибачається з матеріалів справи, 27 листопада 2012 року Позивач востаннє подав позовну заяву, у якій просив стягнути з УМВС України в Миколаївській області на його користь грошову компенсацію у розмірі 7147,07 грн.

Також, безпідставними є посилання апелянта, що УМВС України в Миколаївській області є неналежним відповідачем по справі, оскільки останнє на даний час не ліквідовано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації в сумі 7147,07 грн. належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу УМВС України в Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року по справі № 2а-5178/12/1470, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук