Справа № 802/1627/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 листопада 2016 р. Справа № 802/1627/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Франчук А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

до ОСОБА_2

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2016 року Вінницька об'єднана податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі Вінницька ОДПІ) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 39 260,07 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями.

Відповідач адміністративний позов Вінницької ОДПІ заперечив, посилаючись на те, що в провадженні Вищого адміністративного суду України перебуває справа, відкрита за його касаційною скаргою на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року по справі № 802/3731/15-а. При цьому відповідач зазначає, що вказаними судовими рішеннями було відмовлено у задоволенні його адміністративного позову про скасування податкового повідомлення-рішення № 004927701 від 21.07.2015 року. Відтак, на думку відповідача, розгляд цієї справи неможливий до часу прийняття судом касаційної інстанції остаточного рішення у справі про оскарження рішення податкового органу, на підставі якого заявлено позовні вимоги про стягнення спірного податкового боргу. Просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши інші докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов суб'єкта владних повноважень належить задовольнити повністю з огляду на таке.

Встановлено, що Вінницькою ОДПІ було проведено позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

За результатами перевірки виявлено порушення відповідачем вимог абз. ''д'' пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України внаслідок заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 27 464,06 грн. за 2012 рік.

Результати перевірки відображені в акті № 1745/17 від 01.07.2015 року (а.с.12-14), на підставі якого 23.07.2015 року Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № 004927701 про збільшення ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, за основним платежем на суму 27 464,06 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 6866,02 грн., а всього на суму 34 330,08 грн. (а.с. 11).

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про його скасування.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року у справі № 802/3731/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 38-43).

У січні 2016 року відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року, а справу направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 29-31).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 року відкрите касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 (а.с. 28).

29.12.2015 року Вінницькою ОДПІ на адресу відповідача направлено податкову вимогу за № 4038-23 про сплату податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 39 260,07 грн., в тому числі 27 464,06 грн. грошових зобов'язань, 6866,02 грн. застосованих штрафних санкцій та 4929,99 грн. нарахованої пені (а.с. 9).

Вищезазначену податкову вимогу вручено особисто ОСОБА_2 30.12.2015 року. Відтоді податковий борг відповідачем не був сплачений, у зв'язку з чим позивачем до судуподано цей адміністративний позов.

Надаючи оцінку правомірності звернення податкового органу з позовними вимогами про стягнення спірної заборгованості, суд керується наступними мотивами.

В силу положень ст. 67 Конституції України, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України відповідач як платник податків зобов'язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, не погодившись з податковим повідомленням-рішенням Вінницької ОДПІ № 004927701 від 23.07.2015 року, скористався вищезазначеним правом на оскарження рішень контролюючого органу та оспорив вказане податкове повідомлення-рішення до суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року по справі № 802/3731/15-а у задоволенні відповідного позову відмовлено.

Враховуючи положення ч. 3, 5 ст. 254 КАС України така постанова набрала законної сили 23.12.2015 року, а саме з моменту проголошення апеляційним судом ухвали про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Таким чином, грошові зобов'язання відповідача з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 14 867,56 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3716,89 грн., що були визначені Вінницькою ОДПІ згідно з податковим повідомленням-рішенням № 004927701 від 23.07.2015 року, на підставі п. 56.18 ст. 56 ПК України вважаються узгодженими починаючи з 24.12.2015 року.

Водночас факт відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.11.2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 року не впливає на факт узгодження спірних грошових зобов'язань та не свідчить про необхідність зупинення провадження у цій справі до часу прийняття Вищим адміністративним судом України рішення за наслідками розгляду касаційної скарги.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Крім того, відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня (п. 129.1 ст. 129 ПК України). В такому разі нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

В силу вимог п. 129.1.4 п. 129.1 ст. 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Таким чином, оскільки грошове зобов'язання відповідача з податку на доходи фізичних осіб в сумі 27 464,06 грн. було самостійно визначене контролюючим органом за результатами перевірки і таке зобов'язання відповідачем не сплачене у встановлений законом строк, правомірним є застосування до відповідача штрафних санкцій та нарахування пені.

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що за фізичною особою ОСОБА_2 рахується заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 39 260,07 грн.

При цьому грошове зобов'язання на вказану суму у визначеному законом порядку узгоджене та визнається податковим боргом.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 цього Кодексу у разі коли в платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 9-10), 30.12.2015 року відповідачу була вручена податкова вимога № 4038-23 від 29.12.2015 року на суму 39 260,07 грн., після чого податковий борг не був погашений.

З огляду на викладене суд доходить висновку про наявність у контролюючого органу права на стягнення з фізичної особи ОСОБА_2 податкового боргу за цим позовом.

Відповідно до ст.ст. 11, 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 39 260,07 грн.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 94 КАС України сплачений позивачем при зверненні до адміністративного суду судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) до місцевого бюджету податковий борг в сумі 39 260 (тридцять дев'ять тисяч двісті шістдесят) грн. 07 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович