Справа № 820/12142/15
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 р.Справа № 820/12142/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Державної Фіскальної Служби у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/12142/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євромет"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Державної Фіскальної Служби у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євромет", звернувся до суду із адміністративним позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення №, винесене 11.12.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євромет» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 11.12.2015.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016 у даній справі скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.07.2016 року постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016 року скасовано, а справу направлено направлено до суду апеляційної інстанції.

Вищий адміністративний суд в своїй ухвалі від 12.07.2016 року вказав про необхідність з'ясування чи є поставлені товари та послуги ідентичними по ланцюгу постачання, тобто від ТОВ «ТЕХАЛЬЯНС» до ПОГ «Буденергоактив» та позивачу. Також суд касаційної інстанції звернув увагу на необхідність з'ясування питання правомірності (з точки зору податкового органу) формування витрат позивачем за зазначеними операціями, а також декларування та сплата податкових зобов'язань ПОГ «Буденергоактив».

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 01.11.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євромет» зареєстровано як юридична особа та перебуває на обліку у Західній ОДПІ міста Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Західною ОДПІ міста Харкова ГУ ДФС у Харківській області з 30.10.2015 по 09.11.2015 було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євромет» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за результатами якої 16.11.2015 складено акт перевірки №525/20-33-22-03-18/87575023 (а.с. 85-141).

На підставі акту перевірки №525/20-33-22-03-18/87575023 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 11.12.2015, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євромет» донараховано зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 332 000,00 грн. та штрафні санкції у сумі 166 000,00 грн. (а.с. 11).

В акті перевірки №525/20-33-22-03-18/87575023 встановлено наступні порушення, на підставі яких винесено податкове повідомлення-рішення № від 11.12.2015: порушення ст. 1, п.2 ст.3, п.1, п.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; пп.1.1 п.1, пп.1.2 п.1., п.2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88; п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Розділу V «Податок на додану вартість» Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 332 000 грн., а саме у квітні 2015 року на суму 332 000 грн.

Такі висновки обґрунтовані тим, що первинні документи, надані позивачем до перевірки, не можуть бути розцінені як доказ правомірності формування податкового кредиту з ПДВ, оскільки не підтверджують факт здійснення реальних господарських операцій з ПОГ «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану», оскільки спростовуються зібраною податковою інформацією щодо ПОГ «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану» за звітний період декларування ПДВ квітень 2015 року, яка надійшла від ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області у зв'язку з неможливістю проведення перевірки ПОГ «Буденергоактив».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції, вчинені між позивачем та ПОГ «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану» є реальними та підтверджується відповідною первинною документацією.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 01.02.2015 року між ТОВ "ТД "Євромет" та ПОГ "Буденергоактив" Харківської обласної громадської організації "Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану" укладено договір поставки №01/02 на поставку плит бетонних ПАГ 18. Умови поставки - DDP склад покупця за адресою: місто Харків, вул. Котлова, 95.(т.1 а.с. 15-17).

Представник позивача під час судового розгляду справи зазначив, що на виконання умов зазначеного договору, у період з 28 по 30 квітня 2015 року ПОГ "Буденергоактив" Харківської обласної громадської організації "Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану" здійснено поставку 100 плит бетонних загальною вартістю 720000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 120000,00 грн.) за адресою: місто Харків, вул. Котлова, 95.

На підтвердження реальності вказаної господарської операції, позивачем надано та долучено до матеріалів справи копії первинних документів, а саме: товарно-транспортні накладні №32 та №33 від 28.04.2015р., №34 та №35 від 29.04.2015р., №36 від 30.04.2015р. та видаткову накладну №3 від 30.04.2015.

Також, 01.04.2015 року між ТОВ "ТД "Євромет" та ПОГ "Буденергоактив" Харківської обласної громадської організації "Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану" укладено договір підряду №01042015 на виконання робіт - демонтажу та підготовки монтажних робіт, монтажу металевих конструкцій за адресою: місто Харків, вул. Котлова, 95 та 101 (т.1, а.с.27).

Представник позивача під час судового розгляду справи зазначив, що на виконання умов договору підряду ПОГ "Буденергоактив" Харківської обласної громадської організації "Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану" надано на користь ТОВ "ТД "Євромет" послуги з демонтажу та підготовки монтажних робіт, монтажу металевих конструкцій загальною вартістю 1272000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 212000,00 грн.).

На підтвердження реальності вказаної господарської операції, позивачем надано та долучено до матеріалів справи копії первинних документів, а саме: акт виконаних робіт №1 від 30.04.2015р., акт прийому виконаних робіт №1 за квітень 2015 року, акт передачі матеріалів від 28.04.2015р., довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витратах за квітень 2015 року, довідка про договірну ціну, відомість ресурсів за квітень 2015 року, розрахунком №1-1 та №1-2 прямих та загальновиробничих витрат за адресою: м. Харків, вул. Котлова, 95 та 101.

Позивач вказує, що вартість поставленого товару та наданих послуг у сумі 720000,00 грн. та 1272000,00 грн. відповідно, сплачена в повному обсязі, про що свідчать надані платіжні доручення №3459 від 14.05.2015 р., №3475 від 19.05.2015 р., №3528 від 27.05.2015 р., №3533 від 28.05.2015 р., №3498 від 29.05.2015 р., №3504 від 04.06.2015 р., №3507 від 05.06.2015 р., №3561 від 12.06.2015 р., №3565 від 16.06.2015 р., №3596 від 18.06.2015 р., №3546 від 24.06.2015 р., №3547 від 26.06.2015 р., №3566 від 26.06.2015 р., №3617 від 01.07.2015 р., №3636 від 02.07.2015 р., №3567 від 08.07.2015р.

На виконання умов укладених договорів, позивачем віднесено суми сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту на підставі виписаних ПОГ "Буденергоактив" Харківської обласної громадської організації "Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану" податкових накладних №21 від 30.04.2015р. на суму ПДВ 212000,00 грн. та №22 від 30.04.2015р. на суму ПДВ 120000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що складські, офісні приміщення та цех, що знаходяться за адресою: місто Харків, вул. Котлова, 95 та 101, перебувають в оренді ТОВ "ТД "Євромет" на підставі договору оренди №О-3101 укладеного 31.01.2013 р. з ТОВ "Фортуна", зі змінами та доповненнями, внесеними згідно додаткових угод №1 від 10.06.2013р., №2 від 30.12.2013 р., №3 від 28.02.2014 р., №4 від 28.11.2014р., №5 від 01.04.2015 р., №6 від 01.10.2015 р. Факт передачі нерухомого майна в оренду підтверджується актами прийому-передачі від 01.02.2013 р., від 01.03.2014 р., від 01.04.2015 р. та від 01.10.2015 р.

Як зазначив під час судового розгляду справи представник позивача, необхідність укладання вищезазначених договорів була зумовлена необхідністю виконання будівельних робіт за адресою м.Харків, вул. Котлова, 95, 101. Так, придбані за договором №01/02 від 01.02.2015 року бетонні плити використані товариством в цілях покращення дорожнього покриття та підлоги у складському комплексі за адресою місто Харків, вул. Котлова, 95 та 101. Також, в ході ремонтних робіт за договором №01042015 від 01.04.2015 року ПОГ "Буденергоактив" Харківської обласної громадської організації "Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану" виконано укріплення складу літера Б-1, вул. Котлова 101.

Також, позивачем надано та долучено до матеріалів справи фотокартки, технічний паспорт на виробничий будинок літ «Б-1» по вул. Котлова, 101 від 31.01.2014, технічний паспорт на виробничу будівлю літ «А-1» по вул. Котлова, 101 від 31.07.2015, з яких вбачається, що в результаті проведених монтажних робіт будівля літ. «Б-1» по вул. Котлова, 101 змінила місце розташування і на даний час займає положення, перпендикулярне до того, що займала раніше, примикаючи до сусідньої будівлі під прямим кутом.

Згідно п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Пунктом 200.1 ст. 200 вказаного Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання результатів робіт (товарів) повинні бути в наявності як і акти виконаних робіт, так і результати таких виконаних робіт (товарів).

Крім того, колегія суддів зазначає, що вимоги щодо документального забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року № 996-Х1У та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 24.05.1995 №88 (зареєстровано в Мін'юсті України 05.06.1995 №168/704).

Відповідно до ч.2 ст. 9 якого первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції

Згідно з п.2.4 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 24.05.1995 №88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вказує на те, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права.

Крім того, з наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704), а податкові накладні згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України. Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

В акті перевірки №525/20-33-22-03-18/87575023 не міститься жодних зауважень до форми первинної документації, і в ході розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС України не спростовано достовірності відомостей цих первинних документів.

Надані позивачем первинні документи та інші докази повністю підтверджують реальність і товарність господарських операцій між ТОВ «ТД «Євромет» та ПОГ «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану», а також спростовують висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки.

Посилання контролюючого органу на зібрану податкову інформацію щодо ПОГ «Буденергоактив» Харківської обласної громадської організації «Союз інвалідів ЧАЕС та Афганістану» за звітний період декларування ПДВ квітень 2015 року, надану ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області у зв'язку із неможливістю проведення перевірки ПОГ «Буденергоактив», не є підставою для висновків про безтоварність спірних операцій між ТОВ «ТД «Євромет» та ПОГ «Буденергоактив» за умови наявності інших документів, які спростовують такі доводи.

Будя-яких даних щодо перевірки ТОВ "ТЕХАЛЬЯНС", як постачальника товарів та послуг ТОВ "БУДНЕНРГОАКТИВ" податковим органом в ході судового розгляду не надано.

Також колегія суддів зазначає, що Податковий кодекс України не ставить право на формування податку на додану вартість в залежність від факту підтвердження зустрічними перевірками сплати податку на додану вартість усіма попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару.

Несплата одним з постачальників товару у ланцюгу постачання податкових зобов'язань, порушення ним вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та заявлення бюджетного відшкодування.

Платник податку на додану вартість (покупець товару, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Отже, платник податків, який придбав товар та або/послуги в особи, що порушує вимоги податкового законодавства, не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію та не знав про певні порушення правил ведення господарської діяльності та оподаткування своїм контрагентом або постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання .

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Колегія суддів також звертає увагу на приписи ч.2 ст.8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В Рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява № 803/02). «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік. заява № 6689/03) визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

За змістом ст. 198 Податкового кодексу України, для декларування податкового кредиту з ПДВ платник податків має підтвердити нарахований постачальниками товарів (робіт, послуг) ПДВ належним чином складеними податковими накладними та довести зв'язок такого придбання з власною оподатковуваною господарською діяльністю.

Отже, в силу закону отримання контролюючим органом податкової інформації, в якій викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність стверджень податкового органу про те, що позивачем не надано дефектних актів та сертифікатів якості на плити бетонні, поставка яких є однією з господарських операцій, досліджуваних у даній справі, оскільки такі документи не є первинними, а тому не можуть підтверджувати чи спростовувати факт здійснення господарської операції, та, більше того, їх оформлення не має обов'язкового характеру.

Доводи апелянта про те, що товариством не надано доказів погодження ремонтних робіт з орендодавцем також не спростовують факт здійснення спірних операцій і не ставлять їх під сумнів. Наслідком здійснення орендарем поліпшень орендованого майна поза згодою орендодавця є втрата орендарем права на відшкодування вартості цих поліпшень, якщо такі поліпшення є невід'ємними, проте у жодному випадку така обставина не свідчить про безтоварність або фіктивність господарських операцій між позивачем та ПОГ «Буденергоактив».

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій безпосередньо позивача з його контрагентом. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угоди дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до п. 185.1 ст. 185, п. 188. 1 ст. 188 ПК України, позивачем правомірно віднесено суму податку на додану вартість у сумі 332 000,00 грн. до складу податкового кредиту у квітні 2015 року, а відтак контролюючим органом безпідставно нараховано позивачу додаткові зобов'язання зі сплати ПДВ та штрафні санкції у загальній сумі 498 000,00 грн.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу безпідставності застосування до позивача величини штрафних санкцій, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за податковим повідомленням-рішенням № від 11.12.2015 до товариства застосовано штрафну санкцію у розмірі 50% від суми донарахованого зобов'язання зі сплати ПДВ, що склало 166 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 123 ПК України у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми відшкодування.

Відтак, підставою для накладення на позивача штрафу у розмірі 50% від суми нарахованого зобов'язання міг бути факт повторності визначення контролюючим органом зобов'язань позивача зі сплати ПДВ протягом останніх 1095 днів.

Документів, які підтверджували б повторність визначення контролюючим органом зобов'язань позивача зі сплати ПДВ протягом останніх 1095 днів, відповідачем надано не було.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність застосування податковим органом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Євромет" подвійного розміру санкцій.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Державної Фіскальної Служби у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016р. по справі № 820/12142/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 07.11.2016 р.