Справа № 810/2530/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року м. Київ №810/2530/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області повернути ОСОБА_1 помилково сплачений відповідно до квитанції №П1137912 від 27.10.2014 збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 1373,50 грн.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №810/2530/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 жовтня 2014 року позивачем вперше придбано житло та помилково сплачено 1373,50 грн. на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомості.

На звернення до Управління Пенсійного фонду України у Києво- Святошинському районі Київської області з вимогою повернути помилково сплачений відповідно до квитанції №П1137912 від 27.10.2014 збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 1373,50 грн. позивач отримала лист №8008/02 від 19.08.2016 про неможливість підтвердити необхідність повернення позивачу сплачених коштів страхового збору з операції купівлі-продажу нерухомості з огляду на те, що позивачем не надано копій необхідних документів на підтвердження факту придбання нею житла вперше.

Позивач зазначає, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому відмова Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області у поверненні помилково сплачених коштів є протиправною.

На звернення до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області з вимогою повернути помилково сплачений відповідно до квитанції №П1137912 від 27.10.2014 збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 1373,50 грн. позивач отримала лист №02-04/920 від 17 серпня 2016 року, в якому відповідач зазначив, що платником вищевказаного збору згідно квитанції №П1137920 від 27.10.2014 є ОСОБА_2. Повернення коштів на рахунок ОСОБА_2 буде здійснено при наданні повного пакету документів, а саме подання Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області.

Позивач в судове засідання, призначене на 29 вересня 2016 року, не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.68).

Разом з цим, матеріали адміністративної справи №810/2530/16 містять клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с.76).

Відповідач Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, в судове засідання, призначене на 29 вересня 2016 року, не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.65).

Разом з цим, матеріали адміністративної справи №810/2530/16 містять клопотання представника Управління Пенсійного фонду України у Києво- Святошинському районі Київської області про розгляд справи за відсутності представника Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області та в порядку письмового провадження (а.с.87).

Відповідач Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області, в судове засідання, призначене на 29 вересня 2016 року, не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.69), подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області (а.с.60-61).

Згідно з частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи достатність наданих сторонами доказів та відсутність потреби допитати свідка чи експерта, суд, зважаючи на положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, протокольною ухвалою суду від 29 вересня 2016 року постановив здійснювати подальший розгляд адміністративної справи №810/2530/16 в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НЕ №734541, виданий Корсунь-Шевченківським РС УДМС України в Черкаській області 16 жовтня 2014 року, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 50-51).

Згідно з посвідченням №035749 серії ААБ, виданим 24 листопада 2014 року Корсунь-Шевченківським Управлінням праці та соціального захисту населення, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (а.с.9).

Судом встановлено, що 27 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з іншого боку укладено договір купівлі-продажу квартири, вартістю 274700,00 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 (а.с.6-7). Позивач стверджує, що до укладення договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2014 року інша нерухомість нею не придбавалась.

В ході судового розгляду справи встановлено, що 27 жовтня 2014 року право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказану квартиру зареєстровано приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №28653121 про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.8).

Судом встановлено, що позивачем згідно з квитанцією №П1137912 від 27 жовтня 2014 року під час укладення договору купівлі-продажу квартири сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості у розмірі 1373,50 грн. (1% вартості обєкта купівлі-продажу квартири) (а.с.72).

Позивач зазначає, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» особи, які придбали житло вперше, звільняються від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

ОСОБА_1, вважаючи, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачений нею помилково, звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області із заявою від 10.08.2016 про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 1373,50 грн. (а.с.24).

Листом від 19.08.2016 №8008/08 Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області відмовило позивачу у поверненні коштів, у зв'язку із неможливістю підтвердити необхідність повернення позивачу сплачених коштів страхового збору операції купівлі-продажу нерухомості з огляду на те, що позивачем не надано копій необхідних документів на підтвердження факту придбання нею житла вперше, а також повідомило про право громадянина оскаржити вказане рішення у судовому порядку (а.с.24, зворотній бік).

На звернення до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області з вимогою повернути помилково сплачений збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості в розмірі 1373, 50 грн. позивач отримала лист №02-04/920 від 17 серпня 2016 року, в якому відповідач зазначив, що платником вищевказаного збору згідно квитанції №П1137920 від 27.10.2014 є ОСОБА_2. Повернення коштів на рахунок ОСОБА_2 буде здійснено при наданні повного пакету документів, а саме подання Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області.

Вважаючи дії Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо відмови у поверненні коштів протиправними, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області повернути ОСОБА_1 помилково сплачений відповідно до квитанції №П1137912 від 27.10.2014 збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 1373,50 грн.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (зі змінами та доповненнями, далі Закон України №400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 частини 1 Закону України №400/97-ВР платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно із статтею 3 Закону України №400/97-ВР платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 Закону України №400/97-ВР збір на обов'язкове державне пенсійне страхування сплачують до Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до Державного бюджету і, використовуються згідно із Законом про Державний бюджет України.

Пунктом 8 статті 2 Закону України №400/97-ВР передбачено, що об'єктом оподаткування при здійсненні операцій купівлі-продажу нерухомості є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Згідно пункту 15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року №1740 ВР (зі змінами та доповненнями, далі Порядок №1740) збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З системного аналізу вищевказаних положень Закону України №400/97-ВР та Порядку №1740 вбачається, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Факт придбання позивачем квартири підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.10.2014, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.10.2014 №28653121 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №68673506 (а.с.78-79).

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час придбання позивачем нерухомості, 27.10.2014, як і станом на час розгляду справи, в Україні відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України з проханням дати тлумачення терміна "придбавають житло вперше", що міститься у пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України №400/97-ВР, визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Суд зазначає, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше, не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може впливати на порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Зазначена правова позиція відповідає практиці Вищого адміністративного суду України, викладеної, зокрема, в ухвалах від 25.06.2015 у справі №817/3712/14, від 20.08.2015 у справі №825/1333/14, від 15.12.2015 у справі №813/6407/13-а, від 16.04.2015 у справі № К/9991/37325/11, від 25.06.2015 у справі № К/800/17652/15 та від 20.08.2015 у справі № К/800/41597/14.

Згідно пояснень позивача нею придбано майно вперше, до укладення договору купівлі-продажу від 27.10.2014 інша нерухомість нею не придбавалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем надано докази звернення до установ, які можуть частково надати інформацію щодо придбання позивачем нерухомого майна, а саме: звернення до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» та КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області».

Листом від 29.06.2016 №2323/01-03 Державне підприємство «Національні інформаційні системи» повідомило позивача, що такого реєстру централізованої електронної бази даних, що містив би усі відомості про виникнення прав на нерухоме майно вперше в сфері адміністрування ДП «НАІС» немає (а.с. 26).

Листами від 15.06.2016 №347 та від 13.09.2016 №459 КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» повідомило позивача, що пошук інформації про зареєстровані права власності за матеріалами інвентаризаційних справ можливий лише за адресою обєкта нерухомого майна, отже надати інформацію про зареєстровані права власності на нерухоме майно за прізвищем, імям, по-батькові (паспортними даними) та реєстраційним номером картки платника податків фізичної особи не вбачається можливим (а.с.27, 91).

Проте, навіть у випадку отримання вказаної інформації від вказаних установ вони не володіють повною інформацією щодо набуття позивачем права власності на житло.

Зокрема, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація щодо нерухомого майна, набутого після 01.01.2013, тоді як інформація щодо попередньо укладених правочинів з набуття права власності на нерухоме майно згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не обов'язково має міститися в Реєстрі.

В свою чергу, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» володіє виключно інформацією щодо нерухомого майна на території м. Києва, тоді як інформація про нерухоме майно позивача на іншій території України у вказаного підприємства відсутня.

Суд вважає, що за відсутністю відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі територіального управління Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбавала житло вперше.

У суду відсутні підстави для того, щоб ставити під сумнів твердження позивача про відсутність фактів придбання нею нерухомого майна (квартири) до укладення договору купівлі-продажу від 27.10.2014. Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем до суду не надано.

Як вбачається з квитанції №1137912 від 27.10.2014 та не заперечується позивачем, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна сплачено позивачем на рахунок Державного бюджету України через банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, отримувач УДКСУ у Києво-Святошинському районі, спрямовано до спеціального фонду Державного бюджету (а.с. 77).

За відсутності доказів щодо придбавання позивачем житла не вперше, останній має право на повернення суми помилково сплаченого збору.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215 Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Так, частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI передбачено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182, з наступними змінами та доповненнями, далі - Порядок №787).

Пунктом 3 Порядку №787 визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Згідно положень пункту 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно - правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

У разі потреби в поверненні помилково або надміру зарахованих коштів готівкою фізичним особам, які не мають рахунків у банках (більше ніж одному одержувачу), органом, що контролює справляння надходжень бюджету, в доповнення до подання до відповідного органу Казначейства подається реєстр одержувачів коштів, в якому зазначаються: прізвище, ім'я та по батькові одержувача, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума, що підлягає поверненню, у двох примірниках.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Дані приписи законодавства свідчать, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів:

- заяви платника;

- подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету;

- платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Аналізуючи викладені положення чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом в даному випадку є Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, то саме на Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області і покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Аналогічна правова позиція була викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 (справа № К/9991/37325/11), від 25.06.2015 (справа № К/800/17652/15) та від 20.08.2015 (справа № К/800/41597/14).

Виходячи із встановлених обставин по справі, а також доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 звільнена від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, як така, що придбаває житло вперше, а тому позивач має право на повернення помилково сплаченого нею збору на обов'язкове державне пенсійне страхування під час укладання договору купівлі-продажу квартири.

Відповідно до положень частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Однак, у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Положення статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України цілком кореспондуються з положеннями частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд у разі задоволення адміністративного позову може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Позивач у позові просить зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області повернути ОСОБА_1 помилково сплачений відповідно до квитанції №П1137912 від 27.10.2014 збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 1373,50 грн.

При цьому суд, проаналізувавши положення Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зазначає, що Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області самостійно не повертає кошти, надмірно сплачені до Державного бюджету, а лише вчиняє дії, направлені на таке повернення коштів.

З урахуванням викладеного належним способом захисту порушеного права буде зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби подання про повернення надміру зарахованих до державного бюджету України коштів згідно квитанції №П1137912 від 27.10.2014 в оплату збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 1373,50 грн.

Заперечення відповідача проти позову судом не прийнято до уваги на підставі доводів, покладених в обґрунтування необхідності задоволення позовних вимог.

Крім того, суд не вбачає підстав для визнання дій органу Пенсійного фонду протиправними, в даному випадку достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобовязання Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби подання про повернення надміру зарахованих до державного бюджету України коштів згідно квитанції №П1137912 від 27.10.2014 в оплату збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 1373,50 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області підготувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області подання про повернення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса місця проживання: 01001, АДРЕСА_2) надміру зарахованих до державного бюджету України коштів згідно квитанції №П1137912 від 27.10.2014 в оплату збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 1373,50 грн. (одна тисяча триста сімдесят три гривні 50 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.