Справа № 396/1354/16-а
Суддя: Шепетько В. І.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/1354/16-а
Провадження № 2-а/396/14/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі головуючого судді Шепетько Володимир Іванович,

з участю секретаря Корольової Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоукраїнка адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кропивницький ДПП МВС України рядового поліції Сокуренка С.В. про скасування постанови АР № 326133 від 04.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом про скасування постанови АР № 326133 від 04.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, посилаючись на те, що постанова є неправомірною та винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому безпідставно вказані обставини про вчинення ним правопорушення, а саме за зупинку автомобілем НОМЕР_1, в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена» по вул. Шевченка,15, у м. Кропивницький.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Одночасно зазначив, що жодних вимог правил дорожнього руху не порушував, виконав зупинку вимушено, для уникнення аварійної ситуації на дорозі та для нормальної можливості руху транспорту на даній частині дороги. Вважав, що жодних доказів його провини немає, вважав, що поліцейські подали йому сигнал зупинки для фіксації порушень ПДР України іншими учасниками руху, тому й припинив рух автомобілем.

Відповідач Сокуренко С.В. у режимі відеоконференцзв'язку пояснив, що працює в патрульній службі поліції м. Кропивницького, він 04.08.2016 року разом із напарником несли чергування в центрі міста, побачили, що по вул. Шевченка біля буд.15 м. Кропивницького із порушенням встановлених правил дорожнього руху зупинено автомобіль НОМЕР_2, в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», яка була зачинена й водія був відсутній. Дочекавшись водія - позивача ОСОБА_1, на нього було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, останній пояснив, що по справах повинен був терміново відлучитися, тому й залишив автомобіль у забороненому місці, надав до суду відеозапис, який просить переглянути, на запитання суду пояснив, що у постанові не зазначено про цей відеозапис, оскільки пізніше була зроблена копія запису із нагрудної камери, на якому зафіксовано порушення позивачем ПДР України, пояснив, що фактично позивач вчинив порушення п.8.4 ПДР України за невиконання вимог дорожнього знаку 3.34 "Зупинка заборонена", а у постанові помилково зазначено про порушення п.15.9 ПДР України, у постанові не вказано вулицю проживання правопорушника, оскільки його особа встановлювалась за посвідченням водія, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки постанова ним була винесена правомірно та її зміст не суперечить нормам чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази та обставини справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення у зв'язку із нижченаведеним.

Вирішуючи вказаний позов, суд виходить із наступного.

При винесенні постанови, суб'єктом владних повноважень інспектором ДПС вчинено низку порушень, порушено вимоги ст.280 КУпАП, а саме в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність, у постанові не відображені повністю анкетні дані правопорушника, а саме не зазначено вулицю проживання позивача, правопорушення, за яким визнано винним позивача, викладено некоректно, оскільки вказано порушення ним п.15.9 ПДР України, а фактично позивач порушив п.3.34 ПДР України, крім цього, у постанові про відмову від отримання копії постанови мається лише підпис одного відповідача, хоча така відмова повинна фіксуватися за участю не менше двох понятих.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У задоволенні клопотання про перегляд наа/даного відеозапису було відмовлено через те, що даний запис не зазначений як доказ у постанові про адміністративне правопорушення, а тому суд не вправі на його підставі перевіряти правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Виходячи із норм викладених в ст.71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Згідно п.4 Рішення КСУ від 22 грудня 2010 року у справі №23-рп/2010, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Зазначена позиція КСУ передбачає відсутність обов'язку особи доводити свою невинуватість у вчинені вміненого їй адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що відповідачем не було надано відповідних доказів, які б підтверджували скоєння позивачем зазначеного правопорушення, постанова містить ряд суттєвих порушень, які унеможливлюють залишення її в силі і є підставою для її скасування, а тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови АР № 326133 від 04.08.2016 р. на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Суд приходить до переконання, що відповідачем безпідставно притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі постанови про адміністративне правопорушення, з якою позивач письмово не погодився. Зокрема, у постанові не зазначено якими доказами, доводиться вина ОСОБА_1, зважаючи на те, що ним не визнано своєї вини, у постанові відсутні посилання на інші докази вчинення правопорушення, зокрема пояснення свідків чи письмові докази, які б фіксували факт вчинення правопорушення.

У постанові зазначено про долучення фото, але самого фото суду не представлено.

Крім цього, із змісту постанови не вбачається, що відповідач при притягненні ОСОБА_1 до відповідальності та накладення стягнення виконав вимоги ст.280 КУпАП та врахував обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи, зокрема не враховано особу ОСОБА_1, наявність пом"якшуючих чи обтяжуючих обставин.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем поспішно та без повного та всебічного з'ясування усіх обставини справи, вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимими доказами.

Керуючись ст.ст. 2,11,41,71,94,159-163,171-2 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кропивницький ДПП МВС України рядового поліції Сокуренка С.В. про скасування постанови АР № 326133 від 04.08.2016 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, - задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 326133 від 04.08.2016 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кропивницький ДПП МВС України рядовим поліції Сокуренком С.В. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. І. Шепетько