Справа № 826/5693/16
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 листопада 2016 року № 826/5693/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКомунального підприємства «Житло-Сервіс» відділення №3
провизнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Комунального підприємства «Житло-Сервіс» відділення №3 (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом;

- зобов'язання відповідача надати позивачу повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту, а саме копію технічного паспорта багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині ненадання запитуваної публічної інформації, а саме копії технічного паспорту багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких заперечує проти його задоволення, оскільки запитувана позивачем інформація не є публічною інформацією у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

На підставі частини шостої статті 128 КАС України у зв'язку з не прибуттям представника відповідача у судове засідання суд по справі перейшов в письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2016 року ОСОБА_1 у зв'язку із прийняттям рішення про створення «ОСББ» жильцями будинку АДРЕСА_1, звернувся до начальника відділення № 3 КП «Житло-Сервіс» з письмовим запитом про надання копії технічного паспорту вказаного будинку на підставі ст.20 «Про доступ до публічної інформації».

Листом від 16.03.2016р. №110/23-319 КП «Житло-Сервіс» в особі відділення №3 повідомило позивача, що п. 3 Порядку державної реєстрації об'єднання співвласників багатоквартирних будинків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002р. №1521 для державної реєстрації об'єднання співвласників багатоквартирних будинків виготовлення та надання технічного паспорту не передбачено, тому наявність чи відсутність його у ініціативної групи не є перешкоджанням реєстрації.

Також було повідомлено, що співвласник має право ознайомитися з технічним паспортом на житловий будинок по АДРЕСА_1, у відділенні №3 КП «Житло-Сервіс» за адресою: м. Київ, бул. Верховної Ради, 21- В в години прийому: середа - 15:00 до 19:00 та п'ятниця з 10:00 до 13:00год.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у наданні копії технічного паспорту на багатоквартирний будинок та необхідністю зобов'язати його вчинити певні певні дії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996р. № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР, Закон України «Про звернення громадян»), Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011р. № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI, Закон України «Про доступ до публічної інформації»).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 Закон України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У відповідності до ч.2 ст.13 вказаного Закону до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про інформацію» предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Отже, як вбачається з наведених правових норм публічною інформацією, зокрема, вважається така інформація, яка становить суспільний інтерес, а саме забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод та обов'язків. При цьому, розпорядником такої інформації може бути будь-який суб'єкт господарювання, який нею володіє.

Розділом ІІ Конституції України визначені права, свободи та обов'язки людини і громадянина.

Зокрема, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-III об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

У той же час, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач надіслав відповідний запит до відповідача з метою забезпечення реалізації його конституційного права на користування своєю власністю (квартирою та нежитловими приміщеннями у багатоквартирному будинку) та в інтересах інших мешканців будинку АДРЕСА_1 з метою реалізації ними таких прав у спосіб створення ОСББ.

За таких обставин, суд вважає, що у відповідача по справі виник обов'язок з розгляду такого запиту.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з частиною першою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Частиною четвертою статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Як вбачається з листа від 16.03.2016 року №110/23-319 відповідач фактично відмовив в задоволенні запиту позивача, роз'яснивши йому право ознайомлення з інформацією, копія якої запитувалася, в приміщенні відділення №3 КП «Житло-сервіс».

У той же час суд зазначає, що вказаний лист не містить в собі жодних підстав, визначених ч.1 ст.21Закону України «Про доступ до публічної інформації», що зумовили відмову в задоволенні запиту на публічну на інформацію позивача у спосіб отримання копії запитуваної інформації, а такі обставини під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлені не були.

Відтак, суд приходить до переконання про наявність ознак протиправної бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1

Як зазначав в своїх рішеннях (від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14) Верховний Суд України спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене, суд, з метою належного захисту прав позивача, приходить до переконання про можливість зобов'язання КП «Житло-Сервіс» в особі відділення №3 надати позивачу повну інформацію на його запит від 14.03.2016р., а саме копію технічного паспорту багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, задовольнивши таким чином відповідну позовну вимогу.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,42грн. з бюджетних асигнувань Комунального підприємства «Житло-Сервіс» в особі відділення №3.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального підприємства «Житло-Сервіс» в особі відділення №3 щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 14 березня 2016 року.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Житло-Сервіс» в особі відділення №3 надати ОСОБА_1 повну інформацію на його запит від 14.03.2016р., а саме копію технічного паспорту багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

Присудити з бюджетних асигнувань Комунального підприємства «Житло-Сервіс» в особі відділення №3 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,42грн. (одна тисяча сто дві гривні, 42 копійки).

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко