Справа № 755/14772/16-а
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

30.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком неправомірними та зобов'язати відповідача поновити позивачу виплату пенсії з 01 квітня 2015 року.

Заявлені вимоги обгрунтовані тим, що з березня 2013 року позивачу призначено пенсію за віком на загальних підставах у розмірі 7 430,37грн. як працюючому судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. З 01 квітня 2015 року виплата призначеної позивачу пенсії була припинена та листом відповідача від 12.08.2016р. повідомлено позивача, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, у період з 01.04.2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються, та 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 року № 911- VIII, яким продовжено особливий порядок виплат пенсії працюючим пенсіонерам на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. Разом з тим, позивач вважає такі дії відповідача протиправними з огляду на те, що позивачу пенсія була призначена і виплачувалась згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, яка діяла до прийняття вищезазначених змін, та надає право позивачу на отримання пенсії, що є підставою його звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.09.2016 року вирішено питання про розгляд справи в скороченому провадженні.

Представником відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 20.10.2016р. подано до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що відповідач правомірно тимчасово припинив виплату пенсії позивачу, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.18-21).

Ухвалою Дніпровського районного суду від 21 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, в частині вимог за період з 01.04.2015 року по 30.03.2016 року, залишено без розгляду.

Вивчивши письмові матеріали справи та приймаючи до уваги письмові заперечення відповідача проти позову, долучені до матеріалів справи, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи та письмово підтверджено сторонами спірних правовідносин, ОСОБА_1 з березня 2013 року перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, що є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, первинно як працюючий пенсіонер при загальному страховому стажі 39 років 5 місяців 8 днів.

На заяву ОСОБА_1 від 28.07.2016 року, листом від 12.08.2016 року № 9934/13/П-897 Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 відмовлено у виплаті пенсії, оскільки останній обіймає посаду судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тобто працює на посаді державного службовця, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, серед іншого, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується, після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється (а.с.10).

За даними Довідки, виданої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 дійсно працював на посаді судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із 26 жовтня 2010 року по 22 вересня 2016 року (а.с.10).

Згідно ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (в редакції Закону, яка діяла станом на день призначення пенсії позивачу), виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 (далі - Закон № 213- VІІІ), абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 було викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.»

Аналогічні зміни було внесено до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ цей Закон набрав чинності з 1 квітня 2015 року.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911- VІІІ, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Частиною 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (зі змінами, внесеними Законом № 911- VІІІ, що набрали чинності з 01.01.2016 р.) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

При цьому статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2015 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Крім того, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ було передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу ґрунтувалися на вимогах діючого на той час законодавства.

Разом з тим, 08 червня 2016 року Конституційним Судом України ухвалено Рішення №4-рп/2016 (Справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 (Справа №1-8/2016) від 08.06.2016 року було визнано неконституційною заборону виплати з 01.04.2015 року і з 01.01.2016 року пенсій, призначених відповідно до Закону №1058 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, позивач, продовжуючи працювати на посаді судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, мав право на отримання призначеної йому на загальних підставах пенсії за віком, оскільки таке право було поновлено 08 червня 2016 року Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 (Справа №1-8/2016), яке є остаточним, набирає чинності з дня його ухвалення та має преюдиціальне значення, в тому числі щодо досліджуваних спірних правовідносин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії підлягає частковому задоволенню, а саме: підлягають поновленню порушені права позивача щодо поновлення виплати призначеної пенсії з 08 червня 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 (Справа №1-8/2016) від 08 червня 2016 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (із змінами і доповненнями), ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 8-11, 17-19, 41, 69-71, 94, 100, 160-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 08 червня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відшкодувати ОСОБА_1 понесені ним у справі судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районні м. Києва

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я: