Справа № 826/19304/15
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Галіція Дистилері» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем на підставі хибних висновків та необґрунтовано було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, оскільки вважає, що втрати, що виникли внаслідок додаткової витримки спирту коньячного та при розливі готової продукції, знаходяться в межах гранично допустимих втрат.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 05.06.2015 року № .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Також вказаною особою було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначений строк пропущено не було.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що Головним управлінням ДФС у Тернопільській області проведено фактичну перевірку приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» () з питань контролю за виробництвом та обігом спирту коньячного і плодового, алкогольних напоїв за період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 30.04.2015 року №48/21-00/31274359, за змістом якого перевіркою встановлено факт понаднормативних втрат спирту коньячного у кількості 257,38 дал б.с. у результаті закладки на додаткову витримку спирту коньячного 3- та 6- річної витримки, не виправданої чинними нормативними документами України, що регламентують виробництво спирту коньячного та коньяків, або іншими дозвільними документами та факт втрат у цеху розливу коньяків у кількості 166,28 дал б.с. та міцних алкогольних напоїв у кількості 8,16 дал б.с.

Факт втрат у вище зазначеній кількості представниками позивача та відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції не заперечувався.

Приватне акціонерне товариство «Галіція Дистилері», не погоджуючись з висновками акта перевірки, 12.05.2015 року подало до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників письмові заперечення до акта.

Рішенням Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 02.06.2015 року № 13582/10/НОМЕР_2 висновки акта перевірки від 30.04.2015 року № 48/21-00/31274359 залишено без змін.

Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників прийняло податкове повідомлення-рішення від 05.06.2015 року № , яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем виноробна продукція у сумі 346696,97 грн.

Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення у порядку адміністративного оскарження, за правилами статті 56 Податкового кодексу України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 13.08.2015 року № 17097/6/99-99-10-01-02-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 05.06.2015 року № - без змін.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи даний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону виробництво спирту коньячного і плодового здійснюється суб'єктами господарювання незалежно від форми власності, які мають відповідну ліцензію, повний технологічний цикл виробництва коньяку та алкогольних напоїв за коньячною технологією, забезпечені спеціальною тарою для витримки спиртів та кваліфікованими

фахівцями.

Статтею 13 цього Закону визначено порядок нормування втрат при виробництві спирту та алкогольних напоїв .

Вказаною статтею передбачено, що норми втрат і виходу спирту етилового, коньячного і плодового, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, спирту-сирцю виноградного, спирту-сирцю плодового та алкогольних напоїв затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. За понаднормативні втрати, не виправдані згідно з чинним законодавством, та незабезпечення виходу продукції суб'єкти господарювання сплачують акцизний податок у розмірі, визначеному законом.

Крім цього, Норми природних втрат спирту етилового при зберіганні, переміщенні, транспортуванні залізничним, водним і автомобільним транспортом затверджено Наказом Наказом Держспецмонополії від 10.02.2000 року №14«Про затвердження Норм природних втрат спирту етилового при зберіганні, переміщенні, транспортуванні залізничним, водним, автомобільним транспортом та Інструкції про порядок їх застосування».

Норми природних втрат спирту етилового при зберіганні, переміщенні, транспортуванні залізничним, водним і автомобільним транспортом застосовуються згідно з вимогами Інструкції про порядок застосування граничнодопустимих Норм природних втрат спирту етилового при зберіганні, переміщенні, транспортуванні залізничним, водним і автомобільним транспортом.

Зазначені Норми є граничнодопустимими і застосовуються тільки у випадках встановлення фактичних нестач спирту. Списання спирту етилового за зазначеними нормами до встановлення фактичних втрат не допускається.

При застосуванні зазначених Норм слід враховувати, що до південної зони відносяться Миколаївська, Херсонська, Одеська області, Автономна Республіка Крим та райони - Маріупольський (Донецька обл.), Мелітопольський (Запорізька обл.).

Відповідно до п. 3.4. Інструкції про порядок застосування Норм природних втрат спирту етилового при зберіганні, переміщенні, транспортуванні залізничним, водним і автомобільним транспортом при транспортуванні спирту в автоцистернах, контейнерах, що перевозяться автотранспортом на відстань понад 50 км, списання втрат спирту проводиться відповідно до норм, встановлених для відстані від 0,5 км до 50 км, з нарахуванням до них втрат спирту на кожний наступний фактично пройдений кілометр у розмірі 0,0007 %, але не більше: південна зона у відсотках до кількості б. с. - жовтень - березень 0,07; квітень - вересень 0,08; решта території, яка не входить у південну зону, у відсотках до кількості б. с. - жовтень - березень 0,06; квітень - вересень 0,07.

Враховуючи вказане та затверджені на підприємстві позивача наказом директора з виробництва від 03 січня 2014 року Норми втрат коньячних спиртів, плодових спиртів при перевезенні та здійсненні транспортних операцій (а.с.49), колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначені втрати позивачем обліковувались з застосуванням коефіцієнта, що перевищує законодавчо встановлений, а саме: у залізничних цистернах (за кожну добу), від загальної кількості - 0,0055%, у автомобільних цистернах (за весь час перебування в дорозі), від загальної кількості - 0,044%, що є вищим від законодавчо встановленого максимуму - 0,0007%.

При цьому, колегією суддів враховується, що транспортування спирту коньячного з Республіки Молдова здійснювалося автомобільним транспортом через Вінницьку митницю, що не відноситься до південної зони.

Отже, при нарахуванні гранично-допустимих втрат під час транспортування спирту коньячного позивачем було неправильно застосовано норми щодо обчислення таких втрат у зв'язку з тим, що ці норми на підприємстві були затверджені з порушенням законодавчо встановлених меж.

Крім того, колегією суддів встановлено, що підприємством було здійснено повторну закладку на витримку спиртів коньячних.

Так, на підставі Акту-паспорту про закладку коньячних спиртів на витримку від 06.01.2012 року, 06.01.2014 року було знято з витримки спирт коньячний 8-річний, закладений у 2012 році як шестирічний на додаткову витримку.

При цьому, у 2012 році було закладено 2919,09 дал б.с., а знято у 2014 році 2721,39 дал б.с. Втрати при зберіганні становлять 197,7 дап б.с., списані за результатами інвентаризації станом на 02.06.2014 року.

Також, відповідно до акту про зняття коньячних спиртів з витримки від 06.08.2014 року без номера, знято з витримки 840,03 дал б.с., закладеного на додаткову витримку 08.06.2012 року відповідно до Акту-паспорту про закладку коньячних спиртів на витримку № 2/12 - спирт коньячний імпортний витриманий 3 роки у кількості 899,71 дал б.с. Втрати при зберіганні становлять 59,68 дал б.с., списані за результатами інвентаризації 01.12.2014 року.

Всього втрати коньячного спирту від проведення технологічної операції з довитримки становлять 257,38 дал.

Колегія суддів критично сприймає твердження податкового органу про те, що нормативно-правовими, які регламентують виробництво коньяків, не передбачено повторну закладку на витримку спиртів коньячних витриманих, оскільки вказана діяльність є підприємницькою діяльністю позивача, що передбачає дотримання, зокрема, якісних показників продукції, що виробляється. Чинне законодавство Укоаїни ґрунтується на принципі: дозволено робити все, що прямо не заборонено законом.

Однак, колегією суддів встановлено, що за результатами вказаного вище технологічного процесу позивачем було понаднормово списано втрати коньячного спирту в розмірі 257,38 дал. як такі, що пов'язані з виробничим процесом.

Відповідно до пп. 2 п. 1 Норм природних втрат спирту етилового при зберіганні, переміщенні, транспортуванні залізничним, водним і автомобільним транспортом при зберіганні в бочках (у відсотках від кількості безводного спирту, що зберігається, за кожний повний місяць зберігання. Втрати за кожну добу розраховуються в розмірі 1/30 місячної норми) на території країни, що не входить до південної зони, не має перевищувати 0,09 % в період з жовтня по березень, та 0,10% з квітня по вересень.

Однак, виходячи з кількості понесених втрат позивачем при повторній витримці спирту (197,7 дал та 59,68 дал), а також враховуючи період витримки, колегією суддів встановлено, що позивачем списано 6,77% та 6,63% втрат, замість законодавчо допустимих 2,58% та 2,29%.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок контролюючого органу про те, що такі втрати задекларовано позивачем понаднормово, а тому позивач повинен був сплатити акцизний податок у розмірі, визначеному законом, за об'єм, що становить різницю між законодавчо-допустимим показником та показником фактичних втрат на підприємстві.

Щодо встановлення факту втрат у цеху розливу коньяків та міцних алкогольних напоїв колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що в результаті перевірки відповідачем було виявлено списання позивачем 174,44 дал продукції у перерахунку на безводний спирт, з них: 20.11.2014 року 166,28 дал б.с. - коньяки та 20.11.2015 року 8,16 дал б,с. - напої міцні виноградні та плодові.

При цьому, за результатами, перевірки встановлено, що при здійсненні розливу готової продукції відомості про роботу цеху розливу по формі №П-36 оформлялися не щоденно, а наростаючим підсумком за кожен місяць, чим порушено вимоги КДУ 0001 1050-15:9-3: 201 1-1 1-21 «Форми первинного обліку і лабораторного контролю у виноробній промисловості та вказівки про порядок їх застосування і заповнення». Втрати готової продукції на лінії розливу нараховувалися відповідно до місячних відомостей про роботу цеху розливу.

Щомісяця, станом на перше число, у цеху розливу проводилися інвентаризації.

До перевірки було надано Акти інвентаризації готової продукції у цеху за 2014 рік та 1 квартал 2015 року.

При цьому, за результатами такої інвентаризації, відомості інвентаризації не складалися, а втрати коньяків при розливі готової продукції не списувалися.

Однак, колегія суддів зауважує, що Норми втрат застосовуються тільки у разі фактичної нестачі сировини або продукції при виробництві та зберіганні. Забороняється списання сировини або продукції до встановлення фактичних втрат.

Так, за відсутності рішення керівника підприємства про списання втрат та документів, що підтверджують факт списання таких втрат, вони не можуть вважатися фактично понесеними.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок податкового органу про те, що їх списання позивачем є безпідставним.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для його задоволення є помилковим.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка встановленим обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 10.11.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.