Справа № 643/5002/16-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р. Справа № 643/5002/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2016р. по справі № 643/5002/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_2, звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова, у якому просив:

-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії з 07.10.2009 року неправомірними;

-зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з 07.10.2009 року з урахуванням всіх підвищень, перерахунків та розміру мінімальної пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

-зобов'язати відповідача виплатити нараховану але не виплачену пенсію з 07.10.2009 року та в подальшому виплачувати поновлену пенсію.

За результатами розгляду справи в порядку скороченого провадження постановою Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а саме: Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року №22-1 (Далі Порядок), ст. 242 ЦК України, ч.1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. ст. 99, 100 КАС України та правової оцінки обставин у справі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч.8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є громадянином України, виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю. До виїзду на постійне місце проживання за кордон позивач був зареєстрований за адресою:м. Харків, АДРЕСА_1.

04.03.2016 року представник позивача звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова із заявою про поновлення виплати пенсії за віком, яку ОСОБА_2 отримував до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю.

За наслідком розгляду вказаної заяви, 15.03.2016 року УПФУ в Московському районі м.Харкова, на адресу представника позивача було направлено листа за № 142/Б-39, яким повідомлялось про неможливість розгляду поданої заяви у зв'язку з невідповідністю поданих документів Порядку №22-1.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з дня набрання чинності рішенні №25-рп/2009 від 07.10.2009 р. Конституційного Суду України виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за межі України.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у задоволенні заяви представника позивача про поновлення пенсії за віком стала не колізія в законодавстві, а відсутність необхідних документів для поновлення пенсії ОСОБА_2

Надаючи оцінку правомірності відмови УПФУ суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1.5 Порядку № 22-1 в редакції постанови від 30.07.2015 р. № 13-2 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії

Відповідно до п. 2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Дійсно, п. 2.9 Порядку № 22-1 визначено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Аналізуючи приведені положення Порядку № 22-1, колегія суддів приходить до висновку про наявність у особи, яка звертається за поновленням пенсії та проживає за межами України, право на звернення до органу ПФУ через представника за умови наявності у такого представника відповідних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, що 04.03.2016 року на підставі нотаріально посвідченої довіреності представник позивача звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_2 до якої додав копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон останнього, чим було дотримано вимоги Порядку .

Щодо посилання відповідача на відсутність в УПФУ в Московському районі м. Харкова пенсійної справи ОСОБА_2, оскільки до 01.03.2001 року функції призначення та перерахунків пенсії знаходилися у повноваженні органів соціального захисту населення, а саме в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею першої та другою Закону України від 22 грудня 1998 року № 329-XIV «Про проведення у Львівській області експерименту з призначення пенсій органами Пенсійного фонду України» передбачено проведення у Львівській області протягом 1999 року експеримент з призначення пенсій органами Пенсійного фонду України. Пенсії у Львівській області на період проведення експерименту призначаються районними, міськими і районними у містах відділами Пенсійного фонду України.

Разом з тим, Законом України від 21 вересня 2000 року № 1980-III «Про внесення змін до Закону України «Про проведення у Львівській області експерименту з призначення пенсій органами Пенсійного фонду України» до зазначеного вище закону внесено зміни та встановлено, що у назві та тексті Закону слова "Львівській області" замінити словами "Автономній Республіці Крим, Дніпропетровській, Донецькій, Закарпатській, Київській, Львівській, Миколаївській, Полтавській, Харківській, Хмельницькій областях та місті Києві" та змінено період проведення експерименту.

У зв'язку з прийняттям Закону № 1980 постановою Кабінету Міністрів України від 13 грудня 2000 р. № 1828 «Про забезпечення проведення експерименту з призначення пенсій органами Пенсійного фонду у Автономній Республіці Крим, Дніпропетровській, Донецькій, Закарпатській, Київській, Львівській, Миколаївській, Полтавській, Харківській, Хмельницькій областях та м. Києві» затверджено Положення про порядок проведення експерименту в Автономній Республіці Крим, Дніпропетровській, Донецькій, Закарпатській, Київській, Львівській, Миколаївській, Полтавській, Харківській, Хмельницькій областях та м. Києві з призначення пенсій органами Пенсійного фонду (далі Положення).

Пунктом третім Постанови №1828 передбачено, що Міністерство праці та соціальної політики мало: забезпечити проведення органами праці та соціального захисту населення інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і здійснення їх передачі органам Пенсійного фонду в регіонах, у яких проводиться експеримент згідно з цією постановою; взаємодіяти з органами Пенсійного фонду з питань практичного застосування та вдосконалення нормативно-правових актів про пенсійне забезпечення; забезпечити до 31 грудня поточного року розмежування бази даних по пенсіях для органів Пенсійного фонду та по державній грошовій допомозі, грошових компенсаціях і надбавках до пенсій, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення», які фінансуються не за рахунок коштів Пенсійного фонду.

При цьому, відповідно до Положення встановлено, що під час проведення експерименту органи Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, Дніпропетровській, Донецькій, Закарпатській, Київській, Львівській, Миколаївській, Полтавській, Харківській, Хмельницькій областях та м. Києві крім покладених на них функцій виконують функції органів праці та соціального захисту населення з призначення пенсій.

До функцій органів Пенсійного фонду передаються такі питання пенсійного забезпечення: призначення та перерахунок всіх видів пенсій; підтвердження трудового стажу; видача пенсійних посвідчень; виплата пенсій (нарахування, облік нарахованих та виплачених сум, підготовка виплатних документів); виплата недоодержаної пенсії у зв'язку із смертю пенсіонера; виплата допомоги на поховання.

Передача функцій від органів праці та соціального захисту населення до органів Пенсійного фонду здійснюється згідно із затвердженими графіками в такому порядку: органи праці та соціального захисту населення: проводять інвентаризацію пенсійних справ та особових рахунків; здійснюють передачу пенсійних справ та особових рахунків, про що складається відповідний акт, надають на вимогу органів Пенсійного фонду в 5-денний термін архівні пенсійні справи, які залишилися в органів праці та соціального захисту населення, інші матеріали. А органи Пенсійного фонду, в свою чергу, приймають від органів праці та соціального захисту населення пенсійні справи, особові рахунки та технічні засоби, проводять призначення пенсій з використанням даних персоніфікованого обліку відомостей у системі обов'язкового державного пенсійного страхування тощо.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що зазначеними вище нормативно-правовими актами чітко встановлена процедура передачі пенсійних справ від органів праці та соціального захисту населення до органів Пенсійного фонду.

При цьому, право особи на поновлення пенсії не може бути порушене лише з підстави непередачі пенсійної справи від одного органу, що призначав пенсію до органу, який на даний час виконує функції з виплати пенсії.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що пенсійна справа ОСОБА_2 мала бути передана Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради до управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та зберігатись там.

При цьому, як було встановлено вище, позивач у даному адміністративному позові просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з 07.10.2009 р., що з урахуванням обставин справи є передчасним і призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача і до порушення ст. 2 КАС України, а тому, у відповідності до ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 195 КАС України, з метою повного і всебічного захисту прав позивача, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії УПФУ в Московському районі м.Харкова щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_2 з підстав, зазначених у листі-відповіді від 15.03.2016 р. № 142/Б-3 та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 04.03.2016 р. про поновлення виплати пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення, а в іншій частині позовних вимог - відмовити.

З огляду на це, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, однак, вважає необґрунтованими та безпідставними твердження апелянта щодо відсутності у позивача права на поновлення пенсії в Україні та щодо правомірності відмови УФПУ у Московському районі м. Харкова , викладеної у листі від 15.03.2016 р. № 142/Б-3.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено наявність права у позивача на отримання пенсії в Україні, однак, неповно встановлено інші обставини справи та порушені норми матеріального і процесуального права, що в цілому призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова задовольнити частково, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова задовольнити.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2016р. по справі № 643/5002/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва про визнання протиправною бездіяльності і зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з підстав, зазначених у листі-відповіді від 15.03.2016 р. № 142/Б-3.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.03.2016 р. про поновлення виплати пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного судового рішення.

В задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.