Справа № 826/12975/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» Ларченко І.М., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Авант-Банк» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права внаслідок неправильного визначення юрисдикції справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення (наказ) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» Ларченко Ірини Миколаївни № 57 від 23 лютого 2016 року про визнання нікчемними (правочинів) операцій по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи ОСОБА_5 на депозитний рахунок ОСОБА_3 № 488, проведеної 29 січня 2016 року на суму 192 000,00 грн;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» Ларченко Ірину Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (111Н НОМЕР_1), як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «АВАНТ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «АВАНТ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Так, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір має розглядатися за правилами господарського судочинства. При цьому, в оскаржуваному рішенні суд послався на постанову Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 826/20410/14.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Дійсно, розглядаючи зазначену вище справу, у якій заявлялися вимоги щодо визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду щодо визнання договору банківського вкладу нікчемним та зобов'язання її включити особу - позивача до реєстру вкладників, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що такий спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Проте, з огляду на характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне відійти від правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 15.06.2016 по справі № 826/20410/14 з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частинами 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» серед іншого встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до ч. 8 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої у п. 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС.

Так, у даній справі мають місце відносини, що стосуються включення до реєстру вкладників, який є підставою для відшкодування гарантованої суми вкладу Фондом. У даному випадку уповноважена особа Фонду, формуючи відповідний реєстр та передаючи його до Фонду, виконує процедурні, публічні функції держави, що стосуються гарантованої державою суми банківського вкладу, яка відшкодовуватиметься незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна) за рахунок наявних у державного органу - Фонду коштів. У даному випадку у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку-боржника, що ліквідується, а до держави в особі Фонду, працівником якого є уповноважена особа Фонду.

Аналіз викладених обставин дає підстави для висновку про те, що спір, який має місце у даній справі підсудний адміністративним судам та має розглядатися за правилами, встановленими КАС.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підсудність даної справи господарським судам.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 204 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 204, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 серпня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту постановлення є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 09.11.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.