Справа № 825/1654/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року Чернігів Справа № 825/1654/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді - Д`якова В.І.,
за участю секретаря - Воєдило Л.П.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Сидорчука В.М.,
представника відповідача - Тарасенка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправними рішення відповідача, командира Чернігівського прикордонного загону військова частина НОМЕР_1 про звільнення позивача з військової служби і скасувати наказ № 145-ос від 06.07.2016, про його звільнення в запас згідно ст. 26 частина 6 пункт «И» за систематичне невиконанням умов контракту військовослужбовцем та наказ №191-ос від 25.08.2016 про виключено зі списків особового складу так як дані накази є нечинними;
- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника 2 відділення інспекторів прикордонної служби мобільної прикордонної застави «Чернігів» Чернігівського прикордонного загону військова частина НОМЕР_1 ;
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення в повному обсязі за час вимушеного прогулу з 25.08.2016 до дня поновлення на військовій службі, моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч грн.);
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , кошти в сумі 3 700 грн. за надання юридичних послуг.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказом № 145-ос від 06.07.2016 позивача було звільнено в запас згідно ст. 26 частина 6 пункт «И» за систематичне невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Наказом №191-ос від 25.08.2016 виключено зі списків особового складу загону. Позивач вважає вказані накази незаконними та таким, що підлягають скасуванню. При цьому, позивач зазначає, що в ході ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №825/1654/16 йому стало відомо, що на підставі наказу № 259-КП від 03.06.2016 йому було оголошено догану з професійної підготовки за особисті незадовільні показники з професійної підготовки, а на підставі наказу №419-КП від 23.08.2016 накладено стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог пункту 34 розділ 2 Тимчасової інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, які надані відповідачем.
Позивач вказує, що дані накази були винесені відповідачем неправомірно, оскільки службових розслідувань та засідань атестаційної комісії не проводилося, а накази не відповідають дійсності та йому не доводилися. Показники з професійної підготовки позивачем були здані в межах норм, але занижені керівництвом навмисно. Перевірку професійної підготовки для нього особисто було проведено посадовими особами коли він хворів та був черговим по заставі.
Стягнення у вигляді суворої догани накладено за порушення вимог пункту 34 розділ 2 Тимчасової інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї є незаконним та безпідставним так як порядок про видачу зброї позивач не порушував.
Також ОСОБА_1 зазначив, що наказ № 145-ос від 06.07.2016 про його звільнення в запас згідно пункту «и» частини 6 статті 26 йому на руки не видавався.
Тому позивач вважає, що його звільнення в запас на підставі пункту «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за систематичне невиконанням умов контракту військовослужбовцем, є незаконним.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що звільнення позивача з військової служби було здійснено відповідно діючого законодавства України на підставі пункту «и» частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , у зв`язку з систематичне невиконанням умов контракту військовослужбовцем. При цьому, строки звільнення, проведення відповідних бесід та попередження, дотримана відповідачем в повному обсязі.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходив службу за контрактом на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника 2 відділення інспекторів прикордонної служби мобільної прикордонної застави «Чернігів» Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в.ч. НОМЕР_1 ) (а.с. 101-104).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.07.16 №145-ос «По особовому складу» згідно пункту «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старшину ОСОБА_1 звільнено з військової служби та припинено (розірвано) контракт (а.с.45).
Підставою для видачі вказаного наказу слугувало подання до звільнення начальника мобільної прикордонної застави «Чернігів» від 06.06.2016 та рішення атестаційної комісії від 06.06.2016, протокол № 37.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.08.16 №191 ос «По особовому складу», старшина ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с. 46).
Позивач вважає вказані накази незаконними, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами та доповненнями), відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 якого військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки встановлено цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.
Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції, та повноваження відповідно до Конституції України визначено Законом України від 03.04.2003 №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (зі змінами та доповненнями) відповідно до ст.1 якого на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю.
При цьому загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV(зі змінами та доповненнями), дія якого, у тому числі, поширюється на Державну прикордонну службу України.
Згідно з преамбулою, Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.
Пунктами 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (зі змінами та доповненнями), визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, (далі-Дисциплінарний статут).
Пунктом 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до пункту 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, позбавлення військового звання.
Відповідно до пункту 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у розумінні вище окреслених норм спеціального законодавства з питань проходження військової служби, під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти, що система має місце у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили. Систематичним невиконанням умов контракту є невиконання однією із сторін одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались декілька разів протягом останнього року служби.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування (п. 84 Дисциплінарного Статуту ЗС України), тобто призначення службового розслідування це право керівника, а не обов`язок.
Згідно абз. 3 п. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення оголошується офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення.
Порядок проходження військової служби за контрактом також визначений розділом ІІ Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 (зі змінами та доповненнями), згідно з пунктом 2.12 якої контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених пунктом 35 Положення.
За умовами п.п. 1 п. 35 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (зі змінами та доповненнями) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «г», «е», «є», «ж», «и», «і», «ї», «й» та «л» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, згідно із пунктом «и» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
На підставі матеріалів справи та пояснень сторін суд встановив, що фактичною підставою для видання наказу про звільнення від 06.07.2016 № 145-ос стали накази Чернігівського прикордонного загону від 25.12.2015 № 823-КП, від 25.12.2015 № 829-КП та від 03.06.2016 № 259- КП (а.с. 53-55, 56-58, 59-61), згідно з якими на позивача накладено дисциплінарні стягнення у вигляді «догани».
Визначаючись щодо правомірності підстав накладення на позивача таких дисциплінарних стягнень, суд врахував таке.
Відповідно контракту про проходження служби в Державній прикордонній службі України, позивач взяв на себе зобов`язання, зокрема, сумлінно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів та начальників, службові обов`язки, добре володіти довіреною технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом.
Судом встановлено, що наказом Чернігівського прикордонного загону від 25.12.2015 №823-КП, за порушення вимог пункту 2 наказу Чернігівського прикордонного загону від 25.11.2014 №175-ОД «Про організацію повсякденної діяльності Чернігівського прикордонного загону в 2015 році» ОСОБА_1 оголошено догану (а.с. 53-55).
З приводу вказаного порушення позивач відмовився давати пояснення про що свідчить його особистий підпис (а.с. 121) та не заперечувалось ним у судовому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2015 наказом Чернігівського прикордонного загону було затверджено список персоналу, який залучався до навчального збору з військовослужбовцями прикордонного загону, які допускають порушення дисципліни в період з 22 по 24 грудня 2015 року, до якого ввійшов позивач. З ОСОБА_1 був проведений інструктаж по заходам безпеки учасників вказаного навчального збору, про свідчить відповідна відомість (а.с. 130, 131).
Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що 24.12.2015 о 09 год. 33 хв. позивач був ознайомлений з планом проведення збору з військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 , які допускають порушення дисципліни, затвердженого начальником Чернігівського прикордонного загону 21.12.2015 (а.с. 133-134).
Разом з тим, наказом Чернігівського прикордонного загону від 25.12.2015 №829-КП, за відмову від виконання плану проведення зборів, затвердженого начальником Чернігівського прикордонного загону 21.12.2015, в частині здачі заліків загальної підготовки ОСОБА_1 оголошено догану (а.с. 56-58).
З наказами від 25.12.2015 №823-КП та №829-КП позивач був ознайомлений та не оскаржував їх, про що він вказав в судовому засіданні.
Наказом Чернігівського прикордонного загону від 03.06.2016 №259 - КП з професійної підготовки, за особисті незадовільні показники з професійної підготовки, порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо підвищення рівня військових професійних знань, вдосконалення виучки і майстерності позивачу було оголошено догану. З вказаним наказом позивач був ознайомлений під підпис (а.с. 59-61).
Факт незадовільних результатів позивача по показниках з професійної підготовки підтверджуються відповідними відомостями, долученими до матеріалів справи (а.с. 122-129).
Наказом Чернігівського прикордонного загону від 03.06.2016 №259 - КП було також зобов`язано заступника начальника загону начальника відділу персоналу до 30.06.2016 розглянути вказаних в наказі військовослужбовців на засіданні атестаційної комісії загону щодо доцільності подальшого використання на займаних посадах.
Відповідно до витягу з протоколу засідання атестаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №37 від 06.06.2016, членами комісії було вирішено клопотати перед начальником загону про попередження щодо звільнення старшини ОСОБА_2 з військової служби, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (а.с. 139а).
Попередження про дострокове розірвання контракту з ініціативи командування позивач отримав 06.06.2016 (а.с. 47).
06.06.2016 тво начальника мобільної прикордонної застави «Чернігів» було винесено подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас згідно пункту «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Підставою для винесення вказаного подання стало притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності протягом останніх 12 місяців (накази від 25.12.2015 № 823-КП - «догана», від 25.12.2015 № 829-КП - «догана», від 03.06.2016 № 259-КП - «догана») (а.с. 48-49).
Позивач відмовився від підпису в ознайомленні з поданням до звільнення від 06.06.2015, що підтверджується актом від 25.08.2016 (а.с. 52).
На підставі подання про звільнення від 06.06.2016, рішення атестаційної комісії від 06.06.2016 протокол №37, наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.07.2016 №145-ос «По особовому складу» згідно пункту «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 (із застосуванням частини 8) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старшину ОСОБА_1 звільнено з військової служби та припинено (розірвано) контракт (а.с. 45).
Крім того, до виключення позивача зі списків особового складу загону, за результатами службового розслідування, наказом Чернігівського прикордонного загону від 23.08.2016 №419-КП, за порушення вимог пункту 34 розділу 2 Тимчасової інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької та особистої зброї, боєприпасів і засобів активної оборони у відділах Державної прикордонної служби, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.05.2016 №421, пункту 5 Алгоритму дій посадових осіб під час видачі (приймання) стрілецької зброї, боєприпасів та пристроїв для відстрілу патронів з гумовою кулею у відділі прикордонної служби, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 01.03.2010 №155 ОСОБА_1 було оголошено «сувору догану» (а.с. 62-63). Від підпису про ознайомлення з вказаним наказом позивач відмовився, про що свідчить акт від 25.08.2016 (а.с.64).
Наказом Чернігівського прикордонного загону від 25.08.16 №191ос «По особовому складу», старшина ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с. 46).
Відповідно до вимог ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладання дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Проте, позивач після ознайомлення з вказаними наказами не оскаржив їх у будь-який спосіб.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що почав проходити службу в Чернігівському прикордонному загоні на посаді начальника мобільної прикордонної застави «Чернігів» пізніше чим позивач та надав йому позитивну характеристику на підставі відгуків військовослужбовців. Особистих неприязних стосунків до позивача не має, а дисциплінарні стягнення були застосовані до нього об`єктивно, за значні порушення ОСОБА_2 вимог військових статутів та наказів командира.
Відповідно до п. 284 Положення про проходження військової служби громадянами України в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що при винесені оскаржуваного наказу про звільнення позивача з військової служби за систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, яке полягало в систематичному порушенні позивачем військової дисципліни, за що він протягом року притягувався до дисциплінарної відповідальності, було повністю дотримано порядок накладення дисциплінарного стягнення, та враховано характер і обставини вчинення правопорушення, його наслідки та попередня поведінка військовослужбовця.
Позивач посилається на порушення порядку та процедури звільнення, однак як встановлено судом зазначене не знайшло свого реального підтвердження, будь-яких інших доводів не наведено.
При цьому суд зазначає, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначений законом компетенції органу який видав цей акт. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його протиправним, якщо інше не передбачено законодавством.
Під час судового розгляду справи по суті судом не встановлено належних і достатніх підстав для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача зі служби, то відповідно, позовні вимоги щодо поновлення його на попередній посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. та 3 700 грн. витрат за надання юридичних послуг, то суд також відмовляє в їх задоволенні, оскільки вони є похідними від перших.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів правомірність своїх дій та винесених рішень.
Таким чином, надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, доводяться як показами сторін так і матеріалами справи, суд в узгодженні з вимогами ст. 162 КАС України, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д`яков