Справа № 159/3873/16-а
Суддя: Луньова Т. М.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3873/16-а
Провадження № 2-а/159/110/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Ковель Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Безеки П.В.,

представника третьої особи - Воронwова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Дубівської сільської ради від 27.01.2016 року «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань»,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Дубівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Дубівської сільської ради від 27.01.2016 року «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань». Обґрунтовуючи позов покликається на наступні обставини: рішенням Дубівської сільської ради Ковельського району від 22 березня 1995 року №3/1 чоловікові позивача, ОСОБА_5, було передано у власність земельну ділянку площею 0,20 га, розташовану по АДРЕСА_1, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і спадщину, яка відкрилась після його смерті прийняла позивач. Відтак єдиним власником домоволодіння АДРЕСА_1, є позивач. АДРЕСА_1 червня 2016 року позивач, як спадкоємець ОСОБА_5, звернулась до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, переданої спадкодавцеві за життя у власність, в натурі (на місцевості) і рішенням Дубівської сільської ради від 22 вересня 2016 року заяву позивача було задоволено, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. Звернувшись до землевпорядної організації з метою розроблення технічної документації на відновлення меж земельної ділянки в натурі, позивач дізналась про те, що за основу для виготовлення технічної документації будуть братися дані Акту погодження меж суміжних землекористувань від 22 грудня 2015 року, затвердженого рішенням Дубівської сільської ради 27 січня 2016 року, складеного за результатами розгляду спору з приводу суміжного землекористування між користувачами земельних ділянок розташованих по АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 за участі користувачів вказаних земельних ділянок. Позивач не погоджується з визначеними Комісією з питань планування місцевого бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку села та земельної реформи та відображеними у акті межами та конфігурацією земельної ділянки, право приватизації якої виникло в позивача в порядку спадкування після смерті чоловіка, ОСОБА_5.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали адміністративний позов з підстав, зазначених у ньому і прохають задовольнити. Прохають визнати протиправним та скасувати рішення Дубівської сільської ради Ковельського району від 27.01.2016 року «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань».

Представник відповідача Безека Павло Вікторович адміністративного позову не визнав і заперечує проти його задоволення. Заперечуючи проти позову посилається на наступні обставини: 22 грудня 2015 року комісією з питань планування місцевого бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку села та земельної реформи було складено акт погодження меж суміжних землекористувань в АДРЕСА_2,АДРЕСА_1,АДРЕСА_3. Вказаний акт був розглянутий та затверджений на сесії сільської ради відповідним рішенням №5/4. При цьому сільська рада діяла відповідно до повноважень та у спосіб визначений законодавством. Покликання позивача на ту обставину, що унаслідок затвердження рішенням сільської ради акту погодження меж суміжних землекористувань в АДРЕСА_2,АДРЕСА_1,АДРЕСА_3 порушуються її права, як спадкоємця попереднього користувача земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, не відповідають дійсності, адже межі земельної ділянки АДРЕСА_1 погоджені відповідно до вже існуючих десятиліттями меж суміжних землекористувань. При цьому площа земельної ділянки АДРЕСА_1, на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж, на яку надано згоду позивачеві рішенням Дубівської сільської ради №12/4-8 від 22 вересня 2016 року, відповідає площі 0,20 га. Крім цього, згідно погоджених комісією меж, ширина земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, збільшилась за рахунок земельної ділянки АДРЕСА_3. З покликанням на норми ст. 103,106, 107, 159, 181,184 Земельного кодексу України представник відповідача вказує на те, що сільською радою, вирішуючи спір між землекористувачами земельних ділянок АДРЕСА_2,АДРЕСА_1,АДРЕСА_3, було дотримано вимог чинного законодавства і прав користувачів земельних ділянок.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 судовому засіданні 04 листопада 2016 року заперечила проти задоволення адміністративного позову. Пояснила, що погоджені Комісією з питань планування місцевого бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку села та земельної реформи межі земельних ділянок АДРЕСА_2,АДРЕСА_1,АДРЕСА_3, відповідають межам фактичного землекористування, яке існувало упродовж тривалого часу. На теперішній час земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_2 перебуває у її власності і межі належної їй земельної ділянки не накладаються на межі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача.

Представник третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_8 ОСОБА_9 заперечив проти задоволення адміністративного позову. Пояснив, що між третьою особою та позивачем ОСОБА_1 тривалий час виникають спори щодо суміжного землекористування. Зокрема позивач неодноразово руйнувала огорожу, яка розділяє дві земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 з метою розширення меж земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні. Комісія з питань планування місцевого бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку села та земельної реформи погодила межі земельних ділянок АДРЕСА_2,АДРЕСА_1,АДРЕСА_3, відповідно до меж фактичного землекористування, яке існувало упродовж тривалого часу. Більш того, ОСОБА_8 - на той час землекористувач земельної ділянки АДРЕСА_3, погодився на те, щоб межі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача були розширені за рахунок меж його земельної ділянки, унаслідок чого огорожа земельної ділянки АДРЕСА_3 на теперішній час знаходиться на земельній ділянці землекористувача позивача ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У ході судового розгляду визнано сторонами і в суду не виникає сумніву щодо достовірності таких обставин: рішенням Дубівської сільської ради Ковельського району від 22 березня 1995 року №3/1 чоловікові позивача, ОСОБА_5, було надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,20 га, цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування жилого будинку, розташованої біля житлового будинку по АДРЕСА_1 ( копія витягу з архівної довідки на арк.. справи 10). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер і спадщину, яка відкрилась після його смерті прийняла позивач (копія свідоцтва про смерть арк.. справи 9, свідоцтво про право власності на домоволодіння арк.. справи №15). Відтак єдиним титульним власником домоволодіння АДРЕСА_1, є позивач.

Рішенням Дубівської сільської ради №12/4-8 від 22 вересня 2016 року задоволено заяву позивача щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування успадкованого жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,20 га та для ведення ОПГ в с. Бахів в урочищі «біля акації» орієнтовною площею 0,05 га.

Відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно -кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно Акту погодження меж суміжних землекористувань в АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 від 22.12.2015 року Комісією з питань планування місцевого бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку села та земельної реформи вирішено погодити межі:

1.Погодити межу між земельною ділянкою гр.. ОСОБА_7 АДРЕСА_2 та земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1 по існуючій огорожі та умовній лінії (борозна) згідно кадастрового плану, що додається.

2.Погодити межу між земельною ділянкою гр.. ОСОБА_8 в АДРЕСА_3 та земельною ділянкою в АДРЕСА_1 по умовній лінії від АДРЕСА_2 перпендикулярно стіні будинку (до спільної стіни), по спільній стіні будинку і далі по створу гаража гр.. ОСОБА_8 та умовній лінії згідно кадастрового плану, що додається. (акр.справи 7-зворот).

Рішенням Дубівської сільської ради від 27.01.2016 року «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань» затверджено акт погодження меж суміжних землекористувань в АДРЕСА_2,АДРЕСА_1,АДРЕСА_3. (арк.. спр.7).

Не погоджуючись з оспорюваним рішенням, а відтак і з Актом погодження меж суміжних землекористувань в АДРЕСА_2,АДРЕСА_1,АДРЕСА_3 від 22.12.2015 року позивач покликається на ту обставину, що унаслідок затвердження рішенням сільської ради Акту погодження меж, межі землекористування спадкодавця ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 змінено, зокрема змінено конфігурацію та площі земельної ділянки.

Такі висновки позивача суд вважає безпідставними з наступних підстав: правовідносини щодо набуття ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку регулювались Земельним кодексом України 1990 року та Декретом Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 року № 15-92 (далі - Декрет).

Статтею 17 Земельного кодексу України 1990 року (чинного на час передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_5.) визначено, що передача у власність земельної ділянки, яка була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки.

З 1990 року по 2001 рік, власність на землю мала такі форми: державну, колективну, приватну. Крім цього, земля передавалася в користування.

Громадяни України мали право на отримання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного та гаражного будівництва. Передача земельних ділянок у власність громадянам проводилася місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безоплатно.

Передача у власність земельної ділянки, яка була раніше надана громадянину, проводилася сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства, ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка ), садівництва, дачного та гаражного будівництва. Ці земельні ділянки передавалися у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, які підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).

Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, який засвідчує це право. Документом, який засвідчував право власності або право постійного користування землею був державний акт, який видавався і реєструвався сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

За змістом статей 22,23 Земельного кодексу 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і

одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно з пунктом 7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Тобто, майнові права спадкодавців на земельні ділянки, які видавались громадянам в період дії Земельного кодексу України в редакції 1990 року та Декрету за відсутності державних актів на право власності на землю можуть бути підтверджені рішенням органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки; даних земельно-кадастрових документів щодо місцезнаходження, площі земельної ділянки, її цільового призначення; а також документів, які вказують на встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі.

Як встановлено у ході судового розгляду та визнається сторонами, за життя ОСОБА_5 не виготовляв технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 і межі вказаної земельної ділянки землевпорядними організаціями не встановлювались в натурі.

У той же час додатком до Акту погодження меж суміжних землекористувань в АДРЕСА_2,АДРЕСА_1,АДРЕСА_3 від 22.12.2015 року є кадастровий план земельних ділянок АДРЕСА_2, АДРЕСА_1,АДРЕСА_3, згідно якого площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить 0,2000 га, що відповідає рішенню Дубівської сільської ради №12/4-8 від 22 вересня 2016 року та рішенню Дубівської сільської ради від 22 березня 1995 року №3/1.

Доказів на невідповідність площі чи конфігурації земельної ділянки, дозвіл на приватизацію якої було надано спадкодавцеві ОСОБА_5 даним кадастрового плану, що є додатком до Акту узгодження меж чи посилань на наявність таких доказів, позивачем не зазначено.

Як на доказ зміни конфігурації земельної ділянки, що перебувала у користуванні власників домоволодіння АДРЕСА_1, позивач посилається на дані інвентаризаційного зошита, який ведеться інженером- землевпорядником, містить схематичні межі земельних ділянок та дані обмірів земельних ділянок і подала суду копію схем розташування земельних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 за підписом інженера-землевпорядника ОСОБА_10, з відповідними обмірами і розрахунками площ. Згідно вказаної схеми ширина земельної ділянки АДРЕСА_1 (землекористувач позивач ОСОБА_1) 20 метрів, ширина земельної ділянки АДРЕСА_3 - 13,60 метрів. При цьому згідно схематичних позначень та розрахунків площ, які містяться на даній схемі, земельна ділянка № АДРЕСА_1 (користувач позивач ОСОБА_1) звужується до 13,6 метрів, а ширина земельної ділянки АДРЕСА_3 навпаки, розширюється до 15 метрів. (аркуш справи 14).

Відтак, дані кадастрового плану, що є додатком до Акту погодження меж суміжних землекористувань в АДРЕСА_2,АДРЕСА_1,АДРЕСА_3, щодо визначення меж суміжних землекористувань, відповідають дійсним межам земельних ділянок, які встановлювались і існували реально між суміжними землекористуваннями, за винятком межі, між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3. Зокрема, з огляду на дані інвентаризаційного зошиту та фактично існуючої огорожі між вказаними земельними ділянками, межі земельної ділянки АДРЕСА_1 (землекористувач позивач ОСОБА_1) розширені, за рахунок меж земельної ділянки АДРЕСА_3, на що погодився теперішній власник вказаної земельної ділянки ОСОБА_8

Покликання позивача на ту обставину, що конфігурація земельної ділянки в АДРЕСА_1, на яку позивачеві надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою Рішенням Дубівської сільської ради №12/4-8 від 22 вересня 2016 року, повинна відповідати даним будівельного паспорту не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено ст. 198 Земельного кодексу України при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Інші норми законодавства погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками не передбачають.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) до спадкоємців у порядку спадкування на загальних підставах переходить лише право власності на земельну ділянку, із збереженням його цільового призначення. Право користування землею не може бути успадковано.

Та обставина, що межі суміжних земле користувань були погодженні до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, власника домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2, не порушує прав позивача, яка була присутня під час роботи узгоджувальної комісії 22.12.2015 року, межі між суміжними землекористуваннями узгоджувались за її участі і лише позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5

Згідно ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

2. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

3. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

4. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів.

5. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У ході судового розгляду встановлено, що оскаржуваним рішенням Дубівської сільської ради від 27.01.2016 року «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань» прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_1 не порушено. Відтак адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 86, 71,ч.2, ч.6 ст.128, 159-163, КАС України, ст. 22,23 Земельного кодексу 1990 року, ст.ст. 158, 107 Земельного кодексу, ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

У адміністративному позові ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення Дубівської сільської ради від 27.01.2016 року «Про розгляд та погодження меж суміжних землекористувань» №5/4 відмовити повністю.

Судові витрати залишити за сторонами.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, і є в цьому випадку остаточною.

Головуюча: Т.М.Луньова