Справа № 826/18766/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Київ К/800/10028/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Стародуба О.П.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" до Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2015 року Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-Західна залізниця" звернулось до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині невиконання вимог п.6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, а саме: нереєстрації за період з 01.07.2014р. по 31.12.2014р. своїх зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян по ст.Бородянка за вказаний період та ненадсилання інформації про свої зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Бородянської районної державної адміністрації; стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації на користь Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» витрат на перевезення залізницею пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.07.2014р. по 31.12.2014р. в сумі 1161300,60 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.12.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2016р., в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 03.01.2014р. між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» та Управлінням праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації укладено договір №20 (№ПЗ/ДН-1-145119/НЮ від 11.02.2014р.) на пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом загального користування та про відшкодування витрат за надані послуги, який регламентує взаємовідносини сторін щодо пільгового перевезення залізничним транспортом пільгових категорій громадян, та порядок відшкодування коштів за їх перевезення у 2014 році (п.1.1 договору).

Відповідно до пунктів 2.2 та 2.3 договору позивач (як Перевізник) взяв на себе зобов'язання здійснювати щоденне перевезення пільгових категорій громадян згідно із Законами України: «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист», «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», «Про соціальний захист дітей війни», постанов Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, №117 від 29.01.2003р. (із наступними змінами), відповідно до норм і тарифів; щомісячно до 5 числа, наступного за звітним періодом, надавати облікові форми, розрахунки сум фактично перевезених пільговиків за формою №2-пільга, в яких відображено надання пільг за місяць та акти звіряння розрахунків за формою №3-пільга.

Згідно з п.3.2 договору Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації (як Платник) здійснює розрахунок з постачальником послуг (Перевізником) на підставі отриманих від нього щомісячних звітів щодо наданих послуг та на підставі акту звіряння розрахунків за надані послуги, підписаного Сторонами.

Пунктом 2.5.1 договору передбачено відшкодування коштів згідно Закону України «Про Державний бюджет на поточний рік» за рахунок субвенції з державного бюджету на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян згідно кошторисних призначень на 2014 рік, затверджених в сумі 500000,00 грн.

За змістом п.2.5.2 договору Платник зобов'язаний приймати акти звірки та розрахунки від Перевізника та підписувати їх у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р. (з наступними змінами).

04.08.2014р. сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору, якою збільшено розмір коштів, що підлягатиме відшкодуванню за рахунок субвенцій з державного бюджету, до 630000,00 грн.

На виконання умов вказаного договору позивачем у 2014 році надано послуги з перевезення пільгової категорії пасажирів залізничним транспортом зі станції Бородянка на загальну суму 1161300,60 грн., в підтвердження чого ним направлялись на адресу відповідача рахунки за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року, акти звіряння розрахунків та облікові форми.

Однак, акти розрахунків Управлінням праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації не були підписані, а понесені залізницею витрати не відшкодовані.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно з ч.6 ст.9 Закону України «Про залізничний транспорт» для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийняте рішення щодо введення відповідних пільг.

За правилами ч.5 ст.102 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг здійснюються, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р. (далі - Порядок №256), фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Згідно з п.3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Як передбачено п.5 Порядку №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення).

Пунктом 6 Порядку №256 визначено, що фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм.Києві та Севастополі; у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів АРК, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків (п.8 Порядку №256).

Відповідно до умов договору позивачем протягом липня-грудня 2015 року було надіслано відповідачу облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного бюджету, всього на суму 1161300,62 грн.

Однак, відповідачем направлені залізницею розрахунки підписано не було, як і не відшкодовано понесені останньою витрати з пільгового перевезення пасажирів.

Така відмова обумовлена тим, що вартість (розрахунок) та правомірність формування (інформація, що послугами з перевезення скористались саме пільговики, які зареєстровані в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (ЄДАРП) не були підтверджені позивачем належним чином оформленими розрахунковими документами.

Подані ж позивачем відповідачу форми №2-пільга, затверджені наказом Мінпраці України від 21.04.2003р. №100, не заповнені належним чином, оскільки при заповненні форми в графі «прізвище, по-батькові» зазначено «ПЕН», «ВВВ», «ЛЧАЕС», «Діти», а в графах «адреса», «ідентифікаційний номер пільговика», «особистий рахунок пільговика» інформація відсутня.

Крім того, в копіях актів звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги, позивачем зазначена тільки сума заборгованості за певний період.

Відповідно до п.1 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003р. (далі - Положення №117), Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики). Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінь праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурних підрозділів з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад.

До Реєстру включається така інформація: загальні відомості про пільговика (прізвище, ім'я та по батькові, число, місяць, рік народження, ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, адреса зареєстрованого місця проживання (або за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 4 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995р. №848, адреса фактичного місця проживання), склад сім'ї, характеристика житла), реквізити паспорта та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами він реально користується (п.2 Положення №117).

Пунктом 3 вказаного Положення № 117 встановлено, що Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад, зокрема, організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної у пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги.

Згідно ж з п.п.1 п.11 Положення №117 уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем для уточнення інформації, наданої йому позивачем у формах №2-пільга, направлялись останньому листи №3030/02 від 03.06.2014р., № 4835/02 від 23.10.2014р., №5729/02 від 29.12.2014р., на які відповіді надано не було, в зв'язку з чим він як розпорядник бюджетних коштів був позбавлений можливості перевірити дійсність (правильність) вимог позивача (заявлених ним у формах №2-пільга та актах звірки) щодо фактично наданих послуг з пільгового проїзду залізницею окремих категорій громадян по ст.Бородянка за період з 01.07.2014р. по 31.12.2014р.

Крім того, частинами 1, 3 та 4 статті 48 БК України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації; розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість; зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Таким чином, загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 13.09.2016р. у справі №2а-17586/12/2670.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову по суті заявлених у ньому вимог.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про прийняття судами за наслідками розгляду даної справи неправильних рішень, а тому підстав для скасування останніх колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.