Справа № 426/5692/15-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Гашинський М.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року справа №426/5692/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Жаботинської С.В.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 29 червня 2016 року у справі № 426/5692/15-а за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області по виконанню рішення суд від 24 грудня 2012 року по справі № 2-а/460/13 застосувати до нього судові заходи, які передбачені статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2016 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3М.) звернувся до суду першої інстанції з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі ГУ ПФУ у Луганській області), управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області (УПФУ в м. Рубіжному), в якій з урахуванням уточнених позовних вимог (арк. справи 33) просив суд визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області по виконанню рішення суд від 24 грудня 2012 року по справі № 2-а/460/13 застосувати до нього судові заходи, які передбачені статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 29 червня 2016 року у задоволенні вищенаведеної заяви відмовлено (арк. справи 63-64).

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 (далі - апелянт) звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій апелянт вказав, що постанова Ленінського районного суду м. Луганська від 24 грудня 2012 року по справі № 2а-460/2013, якою зобовязано ГУ ПФУ в Луганській області розглянути питання зарахування періодів роботи в якості електромонтера основних технологічних цехів з 21.02.1980 по 31.12.1991 до стажу роботи за Списком № 1 - набрала законної сили, при цьому відповідачем ГУ ПФУ у Луганській області вказане рішення, яке набрало законної сили та підлягає виконанню проігноровано та не виконано, а ВПВР УДВС ГТУЮ в свою чергу протиправно прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження. На підставі викладеного апелянт просив суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення вимог позивача (арк. справи 73).

Позивач та відповідачі до судового засідання не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, просили розглядати справу за їх відсутністю.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції 24 грудня 2012 року Ленінським районним судом м. Луганська за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_3 винесено постанову по справі № 2а-460/2013, якою визнано протиправним рішення комісії при Головному управлінні ПФУ в Луганській області від 17 січня 2012 року за № 01/13 про відмову в зарахуванні періоду роботи ОСОБА_3 в якості електромонтера основних технологічних цехів з 21 лютого 1980 року по 31 грудня 1991 року до стажу важких і шкідливих умовах праці за списком № 1 та зобовязати ГУ ПФУ у Луганській області розглянути питання щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_3 в якості електромонтера основних технологічних цехів з 21 лютого 1980 року по 31 грудня 1991 року до стажу важких і шкідливих умовах праці за списком № 1 у відповідності до чинного законодавства.

Вказане вище рішення суду першої інстанції ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року (справа № 2а-460/12/1213) та Вищого адміністративного суду України від 08 травня 2014 року (по справі № К/800/25867/13) залишено без змін та набрало законної сили.

Позивач, отримавши виконавчий лист від 05 жовтня 2015 року по даній справі подав його для виконання до ВПВР УДВС ГТУЮ у Луганській області, на підставі якого старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області 24 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом № 2а-460/2013 від 05 жовтня 2015 року про зобов'язання ГУ ПФУ у Луганській області розглянути питання щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_3 в якості електромонтера основних технологічних цехів з 21.02.1980 по 31.12.1991 до стажу роботи у важких та шкідливих умовах праці за Списком № 1 у відповідності до чинного законодавства (арк. справи 22).

Як вказувалось судом вище, позивач просив суд визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області по виконанню рішення суд від 24 грудня 2012 року по справі № 2-а/460/13 із застосуванням до нього судових заходів, які передбачені статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України, наполягаючи в заяві та апеляційній скарзі на тому, що ГУ ПФУ у Луганській області проігноровано та не виконано рішення суду від 24 грудня 2012 року, а ВПВР УДВС ГТУЮ в свою чергу протиправно прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження, проте колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

1)Щодо вимог позивача про неправомірність бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області по виконанню рішення суд від 24 грудня 2012 року по справі № 2-а/460/13.

Як вбачається з матеріалів даної справи, на адресу ГУ ПФУ в Луганській області надійшла постанова державного виконавця УДВС ГУЮ у Луганській області від 24 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Сватівського районного суду № 2а-460/2013 (виданого 05 жовтня 2015 року ) про: «зобовязання ГУ ПФУ у Луганській області розглянути питання щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_3 в якості електромонтера основних технологічних цехів з 21.02.1980 по 31.12.1991 до стажу роботи у важких та шкідливих умовах праці за Списком № 1 у відповідності до чинного законодавства» (арк. справи 22).

Після отримання вказаного виконавчого листа комісія при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянула заяву позивача та прийняла відповідне рішення від 14 січня 2016 року № 01/15 (арк. справи 8, 25-26) про відсутність законних підстав для зарахування спірних періодів роботи до стажу роботи позивача у важких та шкідливих умовах праці за Списком № 1, оскільки право на призначення пільгової пенсії реалізовано до внесення змін до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (арк. справи 8). З мотивувальної частини рішення вбачається що підставою для такого висновку стали посилання на те, що зміни до Порядку від 18 листопада 2005 року № 383 у відповідності до Наказу Мінсоцпраці набрали чинності з 17 серпня 2009 року, тобто після виникнення права на призначення пільгової пенсії позивачу, оскільки таке право у позивача виникло 17 січня 2009 року.

Про вказане рішення відповідач повідомив відділ примусового виконання рішення, на підставі чого 19 січня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Луганській області прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 49736963) (арк. справи 5).

Із аналізу колегією суддів вказаних вище документальних доказів вбачається, що відповідач у повному обсязі виконав рішення суду, оскільки резолютивна частина рішення суду, на виконання якої видано виконавчий лист містила вимоги лише про зобовязання ГУ ПФУ у Луганській області розглянути питання щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_3 в якості електромонтера основних технологічних цехів з 21.02.1980 по 31.12.1991 до стажу роботи у важких та шкідливих умовах праці за Списком № 1 у відповідності до чинного законодавства, а не зобовязання управління зарахувати цей стаж.

При цьому суд звертає увагу, що з дослідження обґрунтувань заяви позивача та апеляційної скарги вбачається, що позивач не згоден саме з висновками рішення ГУ ПФУ у Луганській області від 14 січня 2016 року.

З приводу цього колегія суддів звертає увагу, що в рішенні відповідача від 14 січня 2016 року вказано, що рішення Комісії може бути оскаржене в Пенсійному фонді України або в судовому порядку, проте позивач таким правом не скористався, тому у даному випадку колегія суддів не вбачає протиправності в діях відповідача.

2)Щодо вимог позивача про застосування до відповідача судові заходи, які передбачені статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає.

Судовий контроль за виконанням рішень в адміністративних справах, регламентовано статтею 267 КАС України, частина 1 якої передбачає, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 10 статті 267 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення.

До того ж, як вбачається з Листа ВАСУ від 09 січня 2013 року № 28/12/13-13, який адресований суддям місцевих та апеляційних адміністративних судів при вирішенні заяв у відповідності до статті 267 КАС України про зобовязання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі, вказано, що суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви, оскільки встановити судовий контроль за виконанням рішення субєктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

У разі звернення позивача із заявою про зобовязання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви.

Як вбачається з матеріалів даної справи, судами, під час винесення рішень не встановлювався судовий контроль за їх виконанням.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині відсутності протиправності в діях відповідача, та, як наслідок відмови у встановленні судового контролю, оскільки судовий контроль може бути встановлений під час прийняття постанови у справі, а у даній справі судовий контроль на момент постановлення рішення не встановлювався.

З урахуванням викладеного, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та прийнята постанова з додержанням норм матеріального та процесуального права, а отже наявні підстави у відповідності до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 29 червня 2016 року у справі № 426/5692/15-а, - залишити без задоволення.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 29 червня 2016 року у справі № 426/5692/15-а, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді С.В. Жаботинська

ОСОБА_2