Справа № П/811/1042/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року справа № П/811/1042/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 01.09.2015 року №511-17, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 01.09.2015 р. №511-17, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 18750,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що нарахування транспортного податку у 2015 році суперечить принципу стабільності податкового законодавства, а отже обовязок зі сплати такого податку виникає у платника податку у наступному бюджетному періоді, тобто у 2016 році.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав письмові заперечення та зазначив, що позивач в силу ст. 267 ПК України є платником транспортного податку, а наявний у нього на праві власності автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком. Згідно п. 267.4. ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн. Тому, на переконання відповідача, на позивача правомірно покладено обов'язок сплатити податкове зобов'язання із транспортного податку у розмірі 18750 грн.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 у 2015 році був власником легкового автомобіля MITSUBISI PAJERO Wagon, 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 3200 куб. см., зазначений автомобіль вперше зареєстрований 26.06.2013 року, що підтверджується долученим до матеріалів справи свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9). При цьому, за позивачем зазначений транспортний засіб зареєстровано 29.04.2015 року (а.с.40).

Податковим повідомленням-рішенням №511-17 від 01.09.2015 р. Олександрійською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області визначено позивачу грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 18750,00 грн. (а.с.12).

01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Положення п.267.4 ст.276 Податкового кодексу України визначають, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп.267.5.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Пунктом 267.6 статті 267 Податкового кодексу України визначено порядок обчислення та сплати транспортного податку.

Так, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015 року, власники транспортних засобів, які використовувались до 5 років та обємом більше 3000 куб.см. є платниками транспортного податку.

Разом з тим, надаючи правову оцінку щодо законності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення необхідно зазначити наступне.

У розумінні ст.265 Податкового кодексу України транспортний податок є складовим податку на майно та згідно з пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 Податкового кодексу України належить до місцевих податків, обов'язкових для встановлення місцевими радами відповідно до п.10.2 ст.10 Податкового кодексу України.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно зі ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2015 рік плановий період, а 2016 рік бюджетний період. Тобто, нові податки практично не можуть бути визнані обовязковими до сплати принаймі в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів.

У той же час, відповідно до пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Водночас суд враховує, що в силу пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України одним із принципів на яких ґрунтується податкове законодавство України є принцип стабільності, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Принцип стабільності слід розглядати як надані державою платнику податків гарантії для реалізації його майнових прав.

Так, усі норми податкового законодавства повинні відповідати вимогам закріпленим у ст.4 Податкового кодексу України, у тому числі і принципу стабільності стосовно строків набрання чинності змін до податкового законодавства щодо елементів податку.

Оскільки принцип стабільності поширюється на зміну елементів податку, то цілком логічним є поширення його і на введення нових податків, оскільки платник податків повинен бути завчасно обізнаний стосовно об'єктів оподаткування, передбачувати наслідки володіння майном, що є об'єктом оподаткування та мати реальну можливість вжити заходів для відчуження відповідного майна, якщо вважатиме, що такий податок є для нього надмірним тягарем.

За наведених обставин та особливостей правового регулювання, суд дійшов висновку, що застосування контролюючим органом статті 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році.

У пункті 51 рішення Європейського суду з прав людини "Щокін проти України" від 14.10.2010 р. Суд наголошував на якості закону, його доступності для зацікавлених осіб, чіткості та передбачуваності у своєму застосуванні.

Згідно з п.184 рішення Європейського суду з прав людини "Броньовський проти Польщі" принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й що безпосередньо випливає з цього обов'язку забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що нарахування транспортного податку у 2015 році суперечить принципу стабільності податкового законодавства, суд дійшов висновку, що обовязок зі сплати такого податку виникає у платника податку в наступному бюджетному періоді, тобто у 2016 році.

Таким чином, нарахування Олександрійською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області ОСОБА_1 транспортного податку у 2015 році є передчасним, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,21 грн. підлягає присудженню ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 01.09.2015 р. №511-17, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 18750,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь ОСОБА_1 (ін. код НОМЕР_1).

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2