Справа № 462/3277/16-а
Суддя: Румілова Н. М.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 462/3277/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої-судді Румілової Н.М., при секретарі Кіпліті В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про визнання неправомірними дії та зобов'язання провести перерахунок та доплату пенсії за вислугою років,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду зі адміністративним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить поновити строк для звернення до суду з 01.01.2015 р. в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача стосовно зміни відсотка обчислення пенсії; визнати протиправними дії відповідача щодо зміни відсотка обчислення пенсії з 90% на 80% з 01.01.2015 р.; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії і дорахувати 10% різниці між встановленими 90% при призначенні пенсії та самовільно зниженими 80% з моменту незаконного зниження, а саме з 01.01.2015 р.; визнати протиправними дії відповідача стосовно відмови у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18/1030 від 09.06.2016 року про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від місячного заробітку, що становить 11225,05 грн., починаючи з 01.01.2016 р. та виплатити заборгованість, що виникне на день проведення перерахунку і в подальшому здійснення виплат без обмеження граничного розміру пенсії. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що вона з 01.03.2001 р. перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». В подальшому пенсія неодноразово перераховувалась у розмірі 90 % від суми середнього заробітку з різних займаних ним посад. Просить суд поновити строк зверення, оскільки пропустила такий з поважних причин, а саме тому, що дізналась про зміну розміру розміру пенсії з 01.06.2016 р. Тому з цього часу просить провести перерахунок пенсії та доплатити різницю. Прокуратурою Львівської області їй видана довідка № 18/1030 від 09.06.2016 р. про заробітну плату. 16.06.2016 р. вона звернулася в Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки № 18/1030 від 09.06.2016 р., проте рішенням управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова від 16.06.2016 р. № 6358/03-22 їй було відмовлено у здійсненні такого перерахунку, вважає, що дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та доплату до її пенсії є неправомірними, такими, що порушують її законні права та занижують розмір належної їй пенсії.

Позивач та представник позивача позов за уточненими позовними вимогами підтримали, пояснення дали аналогічні наведеним, просять суд позов задовольнити.

Представник управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова позов заперечила, пояснивши, що пенсію ОСОБА_2 призначено з 01.03.2001 року, як працівнику прокуратури відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на час призначення пенсії, при цьому позивач продовжує працювати на посадах, які дають право на призначення пенсії відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру». Однак, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» з 01.01.2015 року внесено зміни до ст.86 Закону України «Про прокуратури» відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, проте КМ України не прийнято нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядку проведення перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, в свою чергу УПФ в Залізничному районі м. Львова не має жодних підстав для проведення такого перерахунку, адже відсутній механізм такого проведення. При цьому зазначила, що розміри соціальних виплат залежить від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе та своєї сім'ї, гарантоване ст.48 Конституції України. Крім цього пояснила, що позивачка була проінформована про зміну розміру відсотка обчислення пенсії на 80%, а тому немає підстав для поновлення строку. Оскільки вимоги позивача є безпідставними, просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 з 01.03.2001 року перебуває на обліку в управлінні ПФ України у Залізничному районі м. Львова як одержувач пенсії за вислугою років, призначену відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та відповідачем не заперечується право позивача та отримання пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка звернулася до управління ПФ України у Залізничному районі м. Львова із заявою про перерахунок пенсії, однак листом управління ПФ України у Залізничному районі м. Львова від 16.06.2016 року № 6358/03-22 від 16.06.2016 року їй відмовлено у перерахунку пенсії, з мотивів того, що відсутні законні підстави для поновлення виплати пенсії та проведення перерахунку пенсії згідно чинного законодавства /а.с.79-80/.

Для перерахунку пенсії позивачка надала Управлінню ПФ України у Залізничному районі м. Львовадовідку №18/1030 від 09.06.2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 працювала в прокуратурі Львівської області на посаді старшого прокурора прокуратури Франківського району та зазначено розмір її заробітної плати /а.с.78/.

На дату призначення позивачці пенсії (10.03.2010 року) частинами 1 та 2 ст. ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законодавчими актами, які набрали чинності вже після призначення ОСОБА_2 пенсії, було змінено порядок призначення пенсій працівникам прокуратури.

Зокрема Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 28.12.2014 року № 76-УІІІ, внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 28.12.2014 року № 76-УІІІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.01.2015 року положення ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до реакції цієї статті Законом № 76-УІІІ.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 76-УІІІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на день призначення пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Суд звертає увагу на те, що пенсія ОСОБА_2 була призначена 01.03.2001 року, тобто до набрання чинності вказаним Законом України «Про прокуратуру» від 28.12.2014 року № 76-УІІІ.

Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Ураховуючи наведене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення, що встановлено постановою Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі №21-420а13.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Також у Рішенні Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Окрім іншого статтями 22 та 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, гарантують право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, в тому числі Законом України «Про прокуратуру», яке є такими, що не підлягають звуженню та обмеженню.

Наведене відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України у справі №127/11720/14-а від 06.10.2015 року, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином доводи відповідача про те, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, проте КМ України не прийнято нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядку проведення перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, в свою чергу УПФ в Залізничному районі м. Львова не має жодних підстав для проведення такого перерахунку, адже відсутній механізм такого проведення, є безпідставними.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, згідно довідки прокуратури Львівської області №18/1030 від 09.06.2016 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії за вислугою років згідно довідки прокуратури Львівської області №18/1125 від 30.06.2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР в редакції від 12.07.2001 року №2663-ІІІ, що діяла станом на квітень 2010 року) з розрахунку 90% середнього заробітку - 12472,28 грн., тобто в конкретному розмірі, не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналіз наведеного законодавства надає підстави стверджувати, що суди не можуть втручатися у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, поки ним не буде реалізована його виключна компетенція, а тому зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з розрахунку 90 відсотків із суми середньої заробітної плати 12472,28 грн., тобто у конкретизованому розмірі є порушенням виключного права органу на реалізацію його повноважень.

Крім цього, слід зазначити, що предметом спору в даній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугою років. В свою чергу, предметом доказування є обставини, які мають значення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Враховуючи те, що відмова відповідача у здійсненні ОСОБА_2 перерахунку пенсії була обґрунтована виключно відсутністю права на такий перерахунок, що відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі його звернення від 15.06.2016 року, не оцінював надану позивачем довідку про розмір заробітної плати, не визначав нового розміру пенсії, не змінював відсотки середнього заробітку, з яких обраховувалася раніше призначена ОСОБА_2 пенсія, та не обмежував максимального розміру пенсії, яка має йому виплачуватися, суд приходить до висновку, що доказуванню підлягають виключно обставини, з якими пов'язана відмова позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Таким чином, є підстави для висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити дії із зазначенням конкретного розміру середнього заробітку, з розрахунку якого має бути здійснено перерахунок пенсії позивачу без обмежень граничного розміру, а також в частині незастосування максимального розміру пенсії є безпідставними, оскільки щодо згаданих вимог відповідач на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав та жодного рішення не приймав. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому. Задоволення таких вимог може призвести до втручання суду в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду щодо вчинення дій з перерахунку пенсії, що судом першої інстанції враховано не було.

В ч.1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, відповідач, здійснюючи розрахунок розміру пенсії, не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто діяв неправомірно, чим порушив право позивача на отримання пенсії у належному розмірі, в зв'язку з чим таке право потребує судового захисту.

Щодо позовної вимоги про поновлення строку для звернення до суду у зв'язку із пропуском такого з поважних причин, та перерахунку пенсії у зв'язку із зміною відсотка обчислення пенсії з 90% на 80%, починаючи з 01.01.2015 р., суд приходить до висновку, що позивачка знала та повинна була дізнатись про порушення її прав щодо відсоткової зміни обчислення пенсії, оскільки постійно отримувала пенсію та знала про її розмір, а тому вимоги позивачки мають бути розглянуті в межах строку, визначеного ст. 99 КАС України, а отже у частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії відповідача щодо перерахунку пенсії та перерахунку пенсії з 01.01.2015 р. із врахуванням різниці між 90% та 80%, що визначені відповідачем слід відмовити.

Керуючись ст.2-11, 71, 86, 94,158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР в редакції від 12.07.2001 року №2663-ІІІ, що діяла станом на квітень 2010 року) на підставі довідки прокуратури Львівської області про заробітну плату №18/1030 від 09.06.2016 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова здійснити ОСОБА_2 перерахунок розміру призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР в редакції від 12.07.2001 року №2663-ІІІ, що діяла станом на квітень 2010 року) з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку відповідної посади працівників прокуратури згідно довідки прокуратури Львівської області про заробітну плату №18/1030 від 09.06.2016 року, починаючи з 01 січня 2016 року та здійснити відповідні виплати з врахуванням отриманих доплат.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/ Н.М.Румілова

Копія вірна.

Суддя: Н.М.Румілова