Справа № 264/5041/16-а
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5041/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2016 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Іванченко А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Ханакової Людмили Станіславівни з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому вказав, що 24 серпня 2016 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 24 серпня 2016 року о 12.40 годині він керував автомобілем «Hyundai accent» державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті пр.Перемоги та вул.Орджонікідзе в м.Маріуполі та не зупинився перед доржньою розміткою стоп-лінія при забороненному сигналі світлофора, чим порушив п.8.10 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. Із постановою не згоден і просить її скасувати. В обґрунтування позову зазначив, що законних причин для його зупинки не було, оскільки коли він під'їхав до перехрестя пр.Перемоги та вул.Орджонікідзе, попереду нього рухався в його ж напрямку автобус маршрутного таксі, який на деякий проміжок часу закрив йому для огляду світлофор. Коли ж огляд було поновлено, він побачив миготливий зелений сигнал та зупинив автомобіль, при цьому наїхавши на дорожню розмітку стоп-лінія. Між тим, здати трохи назад він не міг, оскільки позаду нього вже зупинились інші транспортні засоби. Перешкод руху пішоходам своїми діями він не вчини. Вважає, що інспектор упереджено та не об'єктивно поставився до з'ясування обставин справи, незаконно визнав його винним у вчиненні адмінправопорушення та піддав адмінстягненню. Були порушені його права на захист, справу було розглянуто на місці, у зв'язку із чим він не зміг дати обґрунтовані пояснення та представити докази його невинності, при складанні протоколу про адмінправопорушення йому не були роз'яснені права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Під час винесення постанови не дотримано вимог ст. 245, 276, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи, не було враховано данні про його особу, ступень провини, матеріальне становище, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність. Вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, наддав диск з відеозаписом правопорушення, скоєного ОСОБА_1

Оскільки позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та в судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.4 ст. 122, ч.6 ст. 128 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АР № 331921 від 24 серпня 2016 року, складеному інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Ханаковою Л.С., вбачається, що ОСОБА_1 24 серпня 2016 року о 12.40 годині керував автомобілем «Hyundai accent» державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті пр.Перемоги та вул.Орджонікідзе в м.Маріуполі та не зупинився перед доржньою розміткою стоп-лінія при забороненному сигналі світлофора, чим порушив п.8.10 ПДР України , за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП

Вказана постанова не відповідає вимогам закону та винесена з його порушенням, тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних повноважень.

Аналізуючи ці норми законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами органів внутрішніх справ, які зобов'язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, позивач вказує, що коли він рухався через вказане перехрестя, попереду нього рухався в його ж напрямку автобус маршрутного таксі, який на деякий проміжок часу закрив йому для огляду світлофор. Коли ж огляд було поновлено, він побачив миготливий зелений сигнал та зупинив автомобіль, при цьому наїхавши на дорожню розмітку стоп-лінія. Між тим, здати трохи назад він не міг, оскільки позаду нього вже зупинились інші транспортні засоби. Перешкод руху пішоходам своїми діями він не вчинив.

Незабезпечення відповідачем виконання вимог ст. 254 та 268 КУпАП призвело до того, що він не зміг при розгляді справи про адміністративне правопорушення повною мірою виконати вимоги і ст. 280 КУпАП щодо з'ясування обставин, які є обов'язковими для прийняття рішення.

Ці порушення з боку відповідача, на думку суду є безперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

З переглянутого відеозапису, наданого відповідачем, не встановлено факту проїзду через дорожню розмітку «стоп-лінія» при забороненому сигналі світлофора, оскільки вбачається, що автомобіль позивача при червоному сигналі світлофора стояв на перехресті та позаду нього також стояли інші автомобілі. Рух позивач почав згідно встановлених ПДР України, а факт зупинки на самій дорожній розмітці «стоп-лінія» є сумнівним, оскільки запис був зроблений інспектором на великій відстані, отже не має можливості розцінити обсяг порушення. Крім того, з відеозапису вбачається, що на вказаному проміжку дороги дійсно в той час не було жодного пішохода та позивачем не було спричинено перешкод пішоходам у русі. А отже це на думку суду є безперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

Позивач заперечує проти вказаних у постанові обставинах скоєння правопорушення. Пояснення свідків, які б підтвердили факт порушення ПДР відсутні.

Відповідачем жодних тверджень позивача належними засобами доказування не спростовано.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та є протиправною, отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем жодних тверджень позивача належними засобами доказування не спростовано. Також суд позбавлений можливості дослідити будь-які фактичні докази у справі, передбачені ст. 251 КУпАП, оскільки відповідачем вони не надані.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та є протиправною, отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 41, 70, 71, 159, 162, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Ханакової Людмили Станіславівни з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити.

Постанову серії АР № 331921 від 24 серпня 2016 року, винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Ханаковою Людмилою Станіславівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України визнати незаконною та скасувати.

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: А. М. Іванченко