Справа № 320/716/16-а(2-а/320/61/16)
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

09 листопада 2016 року м. Київ К/800/30121/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року, позов задоволено: визнано незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області, правонаступником якого є Мелітопольське Об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у виплаті ОСОБА_2 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; зобов'язано відповідача зарахувати позивачу період роботи з 05 вересня 1984 року по 30 серпня 1997 року в Мелітопольському Палаці піонерів відділу народної освіти виконавчого комітету Мелітопольської міської ради (з 19.01.1995 р. Палац піонерів перейменовано в "Палац творчості дітей та юнацтва") на посаді "методиста та керівника гуртка" до страхового стажу, що дає право на призначення та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; зобов'язано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Судами встановлено, що позивач 02 вересня 2015 року є пенсіонером за віком і отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з довідкою Управління освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області від 07.08.2015 р. №01-21/1826, ОСОБА_2 призначена на посаду методиста та керівника гуртка Палацу піонерів відділу народної освіти виконавчого комітету Мелітопольської міської Ради народних депутатів (наказ від 24.09.1984 р. № 113 § 6) з щотижневим навантаженням 12 годин з 05 вересня 1984 року.

З 01 вересня 1997 року позивач переведена на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи (наказ від 29.08.1997 р. № 145 § 4) з виконанням обов'язків керівника гуртка.

З 03 січня 2003 року ОСОБА_2, заступника директора з навчально-виховної роботи Палацу творчості дітей та юнацтва, звільнено з посади за власним бажанням, залишивши на посаді керівника гуртка з щотижневим навантаженням 8 годин (наказ від 03.01.2003 р. № 2 § 3).

З 26 серпня 2003 року позивача звільнено з посади за переведенням до навчально-виховного комплексу № 16 відділу освіти Мелітопольської міської ради на посаду вчителя зарубіжної літератури та російської мови (наказ від 26.08.2003 р. № 142 § 21).

13 січня 2016 року УПФ України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області ОСОБА_2 надана відповідь, у якій вказано, що вона не має належного 30-річного стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років, підстав для виплати їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до частини 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", немає. Відповідачем не зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, період роботи 26.09.1984 р. по 30.08.1997 р. на посаді методиста та керівника гуртка Мелітопольського палацу піонерів.

Судові рішення мотивовані тим, що при видачі позивачу довідки від 07.08.2015 р. №01-21/1826 були досліджені первинні документи: відповідні накази та відомості по заробітній платі, які підтверджують, що позивач у період з 05.09.1984 р. по 01.09.1997 р. працювала на посаді керівника гуртка, мала відповідне навантаження та отримувала заробітну плату, що підтверджується актом від 01.12.2015 р. №1489 "Про результати позапланової перевірки достовірності довідки наданої установою Управлінням освіти Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_2", згідно з висновком якого порушень статтей 40, 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" не встановлено. При цьому, вказаними нормативно-правовими актами для призначення пенсії по вислузі років визначено необхідність наявності певного стажу на відповідній посаді, проте жодних застережень щодо перебування лише на одній посаді, чи щодо основної посади, чи посади за сумісництвом зазначеними положеннями законодавчих норм не передбачено.

Таким чином, страховий стаж роботи позивача в закладах освіти, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", становить понад 30 років, а з огляду на те, що до цього вона не отримувала будь - якої пенсії відповідно до абзацу 1 пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", вона має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій етаном на день її призначення.

У касаційній скарзі Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 05.09.1984 р. по 30.08.1997 р. позивача на посаді "методиста" до стажу, який дає право на пенсію за вислугою років.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Мелітопольського об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак