Справа № 808/2384/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2016 року 09 год. 45 хв.Справа № 808/2384/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі іменується позивач) звернулось із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання судових рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 від 12.07.2016 ВП № 50973251 про накладення штрафу у розмірі 680,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2016 виконано позивачем у повному обсязі, оскільки суд не зобовязував Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити донараховану за результатом перерахунку суму пенсії. Також зазначає, що виплата донарахованої за постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2016 суми пенсії за вислугу років ОСОБА_2, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», повинна здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду. Тому, з посиланням на постанови Верховного Суду України від 24.03.2015 у справі № 21-66а/15 та від 27.10.2015 вважає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

20.09.2016 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 19.09.2016 вих. № 17388-5-03.4 посилається на те, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Запорізькій області від 28.04.2016 ВП № 50973251 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/13516/15-а. Листом від 16.05.2016 за вих. № 3484/08 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило про часткове виконання рішення суду в частині перерахунку та надано завірений належним чином розрахунок. Також управлінням надано пояснення щодо неможливості виконання рішення суду у звязку із відсутністю відповідних асигнувань. Вважає, що державним виконавцем на законних підставах було винесено постанову про накладення штрафу від 12.07.2016, оскільки відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «ОСОБА_3 проти Італії» брак коштів не є виправданням неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу. На підставі викладеного, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судове засідання 20.09.2016 зявився представник відповідача.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання прибули не всі особи, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 41 КАС України, відповідно до якої у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2016 у справі № 335/13516/15-а суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не включення з 12 серпня 2015 року до складу грошового забезпечення ОСОБА_2, з якого призначається пенсія, суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії за сумлінну працю, які були нараховані за 24 місяці перед звільненням та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування; зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, здійснити ОСОБА_2, перерахунок пенсії з урахуванням включення до складу грошового забезпечення з якого призначається пенсія, суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії за сумлінну працю, які були йому нараховані за 24 місяці перед звільненням та з яких утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, наслідком якого є відповідна виплата пенсії, з 12.08.2015 року до часу припинення відповідного права.

06.04.2016 судове рішення у справі № 335/13516/15-а набрало законної сили.

21.04.2016 у справі № 335/13516/15-а видано виконавчий лист.

ОСОБА_2 26.04.2016 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо примусового виконання виконавчого листа від 21.04.2016 № 335/13516/15-а.

Постановою державного виконавця від 28.04.2016 відкрито виконавче провадження ВП № 50973251 про примусове виконання виконавчого листа від 21.04.2016 № 335/13516/15-а, в якій боржнику надано строк на добровільне виконання до 05.05.2016.

Листом від 16.05.2016 за вих. № 3484/08 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило державного виконавця про те, що ними перераховано розмір пенсії ОСОБА_2 з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, премії та індексації за період з 12.08.2015 та донараховано 5004,43 грн. Також зазначено, що виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

23.06.2016 державним виконавцем на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виставлено вимогу, згідно якої боржнику у термін до 30.06.2016 слід надати підтверджуючи документи щодо виконання виконавчого листа від 21.04.2016 № 335/13516/15-а.

Листом від 01.07.2016 вих. № 4768/08 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано державному виконавцю пояснення, аналогічні викладеним у листі від 16.05.2016 за вих. № 3484/08.

12.07.2016 державним виконавцем вдруге виставлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вимогу про виконання виконавчого листа у строк до 19.07.2016.

Також, постановою державного виконавця від 12.07.2016 ВП № 50973251 за невиконання рішення за виконавчим листом по справі № 335/13516/15-а від 21.04.2016 накладено на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області штраф у розмірі 680,00 грн.

Не погоджуючись із постановою від 12.07.2016 ВП № 50973251 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (був чинним на момент виникнення спірних відносин, далі Закон України № 606-ХІV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 Закону України № 606-ХІV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Частиною 1 ст. 89 Закону України № 606-ХІV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника

виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз положень ст.ст. 75 та 89 Закону України № 606-ХІV дає підстави дійти висновку про те, що відповідальність боржника у вигляді штрафу настає лише у випадку невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення.

Відповідно до п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою Правління ПФУ від 22.12.2014 № 28-2 (далі Положення), Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також обєднані управління (далі управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Згідно з п.п. 8 п. 4 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства (п.п. 20,29 ст. 116 Бюджетного кодексу України).

Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та членам їх сімей згідно ст. 8 Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти на виплату пенсій враховуються у Державному бюджеті України на відповідний рік у розмірах, визначених відповідно до чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено вичерпний перелік виплат, які проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду. До них відносяться виплати пенсій, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, оплату послуг з виплати та доставки пенсій Фонду. За приписами ч. 2 ст. 72 Закону кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України , та забороняється їх використання на цілі не передбачені цим Законом.

Отже, виплата донарахованої за постановою Орджонікідзевського районного суду від 15.01.2016 суми пенсії за вислугу років ОСОБА_2, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», повинна здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету, а не за рахунок коштів Пенсійного фонду.

Як зясовано судом, відповідного фінансування з Державного бюджету України задля здійснення виплати проведеного перерахунку ще не було. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не виконало рішення суду з поважних причин.

Таким чином, на підставі аналізу зазначених норм суд дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24.03.2015 у справі № 21-66а/15 та від 27.10.2015.

Відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи положення абз.2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України правова позиція Верховного Суду України, викладена у постановах від 24.03.2015 у справі № 21-66а/15 та від 27.10.2015 є обовязковою для суду першої інстанції.

Суд не приймає до уваги та вважає безпідставним посилання відповідача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_3 проти Італії», оскільки у ній йде мова про відмову органу державної влади виконати рішення суду через брак коштів. Натомість, у справі, що розглядається, йде мова про невиконання субєктом владних повноважень рішення суду в установлений строк, а не його відмова від виконання.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами, встановленими статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачем не надано суду достатніх та переконливих доказів на обґрунтування правомірності винесення постанови від 12.07.2016 ВП № 50973251 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області штрафу у розмірі 680,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 від 12.07.2016 ВП № 50973251 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області штрафу у розмірі 680,00 грн.

Присудити на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6, ).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко