Справа № 810/2411/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2411/16 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, Вороніна Дмитра Олександровича про визнання незаконним розпорядження, поновлення на посаді та стягнення втраченого заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, Вороніна Дмитра Олександровича (далі - Відповідачі, Бориспільська РДА) у якому просила (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а.с.22-26):

- визнати незаконним розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області №305 від 31.05.2016 в частині ліквідації в штатному розписі апарату районної державної адміністрації сектору мобілізаційної роботи;

- поновити на посаді завідувача сектору мобілізаційної роботи Бориспільської районної державної адміністрації;

- стягнути з місцевого бюджету частину втраченого заробітку в розмірі 4 761,33 грн., понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, та ухвалити нову постанову, якою визнати незаконним розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області №305 від 31.05.2016 в частині ліквідації в штатному розписі апарату районної державної адміністрації сектору мобілізаційної роботи. В іншій частині позовних вимог залишити справу без розгляду (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши позивача та представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.05.2016 головою Бориспільської РДА Вороніним Д.О. було прийнято розпорядження №305 «Про упорядкування структури апарату та затвердження штатного розпису апарату Бориспільської РДА» (далі по тексту - оскаржуване розпорядження).

Пунктом 2.1 оскаржуваного розпорядження було ліквідовано в штатному розписі апарату РДА сектор мобілізаційної роботи у складі двох одиниць: завідувача сектору та інспектора з питань мобілізаційної роботи.

Пунктом 3 цього ж розпорядження введено до штатного розпису Бориспільської РДА на підставі вивільнених штатних одиниць посади: головного спеціаліста з питань мобілізаційної роботи та провідного інспектора відділу організаційно-інформаційної діяльності та комунікацій із громадськістю.

Відповідно до п. 7 оскаржуваного розпорядження начальнику відділу фінансово-господарського забезпечення апарату РДА надано доручення розробити новий штатний розпис, який ввести в дію з 01.05.2016.

За даними штатного розпису на 2016 рік, затвердженого заступником голови - керівником апарату Київської ОДА від 06.06.2016, введеного в дію з 01.05.2016 головному спеціалісту з питань мобілізаційної роботи встановлено оклад на рівні 2585 грн.

16.06.2016 головою РДА Вороніним Д.О. було винесено попередження ОСОБА_2 про зміну організаційної структури апарату адміністрації з пропозицією переведення на посаду головного спеціаліста з питань мобілізаційної роботи апарату РДА, з яким позивач ознайомлена під розписку 29.06.2016.

На момент звернення до суду з даним позовом позивач продовжувала займати посаду завідувача сектору мобілізаційної роботи Бориспільської РДА Київської області і їй нараховувалась та виплачувалась заробітна плата згідно додатку до штатного розпису №1, затвердженого головою Київської ОДА 18.03.2016 із розрахунку посадового окладу у розмірі 1723 грн.

Вважаючи незаконним розпорядження голови Бориспільської РДА №305 від 31.05.2016 в частині ліквідації в штатному розписі апарату районної державної адміністрації сектору мобілізаційної роботи позивач звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що голова Бориспільської РДА Воронін Д.О. під час видання оскаржуваного розпорядження діяв в межах своїх повноважень, при цьому порушень законів України та інших нормативно-правових актів останнім не допущено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ст. 118 Конституції України та Законом України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 р. №586-XIV (далі по тексту - Закон №586-XIV) органами виконавчої влади в областях і районах є місцеві державні адміністрації, склад яких формують голови , що призначаються на посаду і звільняються з посади Президентом України за поданням Кабінету Міністрів України.

Голови місцевих державних адміністрацій при здійсненні своїх повноважень відповідальні перед Президентом України і Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні органам виконавчої влади вищого рівня.

Відповідно до Закону №586-XIV голова очолює і здійснює керівництво діяльністю районної державної адміністрації, спрямовує її на виконання положень Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради України, розпоряджень та доручень голови обласної державної адміністрації, інших органів виконавчої влади вищого рівня, реалізовує власні і делеговані районній державній адміністрації повноваження; несе відповідальність за виконання покладених на районну державну адміністрацію завдань і за здійснення нею своїх повноважень.

Правовими положеннями ч.1-2 ст. 5 Закону №586-XIV передбачено, що склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до ч.4 ст.44 Закону №586-XIV голова місцевої державної адміністрації затверджує положення та визначає структуру апарату, призначає на посади і звільняє з посад керівників та інших працівників структурних підрозділів апарату.

Частиною 1 ст.41 Закону №586-XIV встановлено, що голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з оскаржуваного розпорядження №305 від 31.05.2016 відповідачем було прийнято рішення «Про упорядкування структури апарату та затвердження штатного розпису апарату Бориспільської районної державної адміністрацій».

Пунктом 2 оскаржуваного розпорядження сектор мобілізаційної роботи у складі двох штатних одиниць ліквідовано, замість чого введено до штатного розпису посаду головного спеціаліста з питань мобілізаційної роботи.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що оскаржуване розпорядження прийняте з порушенням вимог п.3-1,4 постанови КМУ №179 від 12.03.2005 р. «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій».

Між тим, ч. 4 ст. 5 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що структура і штати мобілізаційних підрозділів центральних і місцевих органів виконавчої влади визначаються з урахуванням характеру та обсягу мобілізаційної роботи керівником відповідного органу виконавчої влади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження типового положення про мобілізаційний підрозділ органу державної влади, іншого державного органу», у органі державної влади, а також у іншому державному органі, мобілізаційний підрозділ утворюється, якщо орган має мобілізаційне завдання (замовлення) або якщо цього вимагає характер та обсяг мобілізаційної роботи. В іншому разі у зазначених органах призначається окремий працівник з питань мобілізаційної роботи.

Частиною 3 ст. 5 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що структура і штати мобілізаційних підрозділів центральних і місцевих органів виконавчої влади визначаються з урахуванням характеру та обсягу мобілізаційної роботи керівником відповідного органу виконавчої влади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію мобілізаційні підрозділи (посади працівників з питань мобілізаційної роботи) у структурі виконавчих органів сільських, селищних, міських рад утворюються рішеннями відповідних рад.

Чисельність працівників мобілізаційних підрозділів (працівників з питань мобілізаційної роботи) органів місцевого самоврядування визначають сільські, селищні, міські ради, а підприємств, установ і організацій - їх керівники за погодженням з відповідними центральними або місцевими органами виконавчої влади з урахуванням сфери діяльності, характеру та обсягу мобілізаційної роботи.

З урахуванням положень ст. 17 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» місцевим органам виконавчої влади надано право, зокрема:визначення потреб (обсягів) фінансування заходів з мобілізаційної підготовки; утворення мобілізаційних підрозділів; здійснення заходів щодо забезпечення виконання мобілізаційних планів, довготермінових і річних програм мобілізаційної підготовки; доведення (встановлення) мобілізаційних завдань (замовлень) до органів місцевого самоврядування, а в разі потреби також до місцевих органів виконавчої влади нижчого рівня з передачею їм необхідних фінансових ресурсів; доведення розпоряджень про виконання мобілізаційних завдань (замовлень) до підприємств, установ і організацій, які залучаються ними до виконання мобілізаційних завдань (замовлень) та укладання з ними договорів (контрактів); забезпечення виконання підприємствами, установами і організаціями, які знаходяться на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць, мобілізаційних завдань замовлень); тощо, в тому числі надано право самостійного визначення структури і штату підрозділів для виконання покладених завдань з мобілізаційної роботи.

Крім того, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині поновлення на роботі позивача та стягнення з місцевого бюджету на її користь частини втраченого заробітку, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 на момент звернення з даним позовом займала посаду завідувача сектору мобілізаційної роботи Бориспільської РДА Київської області і їй нараховувалась та виплачувалась заробітна плата згідно додатку до штатного розпису №1, затвердженого головою Київської ОДА 18.03.2016 із розрахунку посадового окладу у розмірі 1723 грн.

Отже, позовні вимоги в частині поновлення позивача на посаді завідувача сектору мобілізаційної роботи Бориспільської РДА та стягнення з місцевого бюджету на її користь частини втраченого заробітку не підлягають задоволенню, оскільки позивач з займаної посади звільнена не була.

Відповідно до чинного законодавства України, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

За змістом Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб'єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відтак завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому захист прав, свобод та інтересів є похідним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Тобто, адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Разом з тим, позивачем не наведено доказів, а судом не встановлено фактів порушення головою Бориспільської РДА Вороніним Д.О. її прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що будь-яких розпоряджень про перехід органів державної влади та інших державних органів в Україні на умови особливого періоду під час вирішення питання щодо внесення змін у структуру і штат Бориспільської РДА не було, а тому голова Бориспільської РДА Воронін Д.О. під час видання оскаржуваного розпорядження діяв в межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимоги апелянта про залишення без розгляду частини позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що такі процесуальні дії не передбачені адміністративним судочинством під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи прийняття оскаржуваного рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.