Справа № 813/1818/16
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року № 813/1818/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

судді Гулкевич І.З.

судді Гавдик З.В.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю позивача ОСОБА_1,

представників

від позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

від відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування наказу від 18.04.2016 року за №13-дв.

Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що службове розслідування проведено за відсутності підстав для його проведення, а саме без наявності наслідків дій, які призвели до людських жертв або дій, які заподіяли значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи обєднанню громадян. Також, позивач звертає увагу суду на те, що він був позбавлений можливості взяти участь у процесі прийняття спірного рішення. Крім того, позивач вважає, що відповідальність за дії структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області лежить на керівниках цих структурних підрозділів, а не на ньому. Звертає увагу суду також і на те, що ним вживались заходи по контролю за роботою підпорядкованих структурних підрозділів проводились індивідуальні бесіди та навчання з керівниками структурних підрозділів, ініційовано ряд перевірок, неодноразові виступи на нарадах. Позивач зазначає і про те, що відповідачем пропущено строки притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, позивач зауважив, що Радехівський районний сектор головного управління Державної міграційної служби у Львівській області не входить до йього компетенції. Не погоджується також позивач і з порушеннями виявленими у Франківському районному відділі у м.Львові, порушеннями з приводу розбіжності підписів на заяві при оформленні паспорта та при його видачі, неналежного оформлення актів знищення паспортів, відсутності на довідці про лікування всіх необхідних реквізитів, відсутності всіх документів для продовження строку перебування на території України іноземця та особи без громадянства. Частина порушень, продовжує позивач, які зазначені в акті перевірки були вчинені під час перебування на лікарняному. Підсумовуючи позивач вважає, що спірний наказ не відповідає вимогам пунктів 1, 3, 4, 7, 8, 9, 10 ч.3 ст.2 КАС України.

Позивач та його представники позов підтримали, просять його задоволити.

Відповідач у запереченні на позовну заяву зазначає, що під час проведення службового розслідування було виявлено ряд численних порушень. При цьому, продовжує відповідач такі численні порушення було допущені не лише структурними підрозділами, а й самим позивачем першим заступником Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області. Також, зазначає відповідач, позивачем не належним чином виконувались обовязки згідно затвердженого розподілу обовязків між першим заступником начальника та заступником начальника Головного управління. Крім того, відповідач вважає, що частина порушень вчинені в межах строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідач звертає увагу суду і на те, що ним забезпечено участь позивача у прийнятті рішення, однак такий відмовився надавати пояснення.

Представник відповідача проти позову заперечила з викладених підстав, просить у його задоволенні відмовити.

Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

Наказом Державної міграційної служби України від 17.03.2016 року за №39 було призначено службове розслідування, з яким позивач ознайомився 18.03.2016 року.

07.04.2016 року продовжено термін службового розслідування згідно наказу №58 до 15.04.2016 року.

За наслідками службового розслідування було складено акт від 15.04.2016 року, яким запропоновано за неналежне виконання обовязків першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області, не забезпечення виконання покладених на нього завдань щодо реалізації державної політики у сфері протидії нелегальній (незаконній) міграції, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, міжнародного співробітництва з питань імміграції, біженців, осіб, які потребують інших форм захисту та реадмісії, іноземців та осіб без громадянства, притягнути до дисциплінарної відповідальності першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області ОСОБА_1, оголосивши йому догану, відповідно до ст.147 Кодексу законів про працю України.

Також, 15.04.2016 року було складено акт про ознайомлення з актом службового розслідування, в якому зазначено, що позивач відмовився від надання письмових пояснень або заперечень.

18.04.2016 року Наказом Державної міграційної служби України за №13-дв позивачу оголошено догану за неналежне забезпечення реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Позивач, не погодившись зі згаданим наказом звернувся до суду за захистом порушеного права.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи підтверджується те, що позивач виконував обовязки першого заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області та був державним службовцем.

Відносини проходження державної служби врегульовувались Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року за №3723-XII, чинного на час прийняття спірного наказу.

Так, у відповідності до положень ч.2 ст.9 цього Закону, регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Частиною першою ст.1 цього ж Закону передбачено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

У відповідності до ч.1 ст.10 згаданого Закону, основними обов'язками державних службовців є:

додержання Конституції України та інших актів законодавства України;

забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції;

недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина;

безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників;

збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню;

постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації;

сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Як передбачено ч.1 ст.14 цього ж Закону, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Зі змісту положень ч.3 цієї ж статті можна прийти до висновку, що до державних службовців застосовуються дисциплінарні стягнення передбачені чинним законодавством про працю України.

Частина перша ст.147 КЗпП України передбачає такий захід стягнення як догана.

Досліджуючи обставини наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності судом враховуються строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачені ст.148 згаданого Кодексу, дні відсутності позивача на роботі через хворобу та у звязку з компенсацією інших днів відпочинку за роботу у вихідний день.

Наказом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 16.09.2014 року за №135 здійснено розподіл обовязків між першим заступником начальника Головного управління та заступником начальника Головного управління.

Так, у відповідності до Розподілу обовязків, заступник начальника забезпечує реалізацію у сферах імміграції, у тому числі протидії нелегальній (незаконній_ міграції, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, міжнародного співробітництва з питань громадянства, міграції, біженців, осіб, які потребують інших форм захисту та реадмісії. Виконує обовязки начальника та першого заступника начальника Головного управління начальника управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб Головного управління у разі їх відсутності. Працює з відомостями про зміну персональних даних або зовнішності чи місця проживання осіб, взятих під захист згідно з чинним законодавством України, причетність конкретних осіб до безпосереднього здійснення оперативно-розшукової, контр розвідувальної та розвідувальної діяльності зі ступенем секретності «Таємно», «Цілком таємно». Також, безпосередньо спрямовує, здійснює координацію та контролює діяльність Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України, Червоноградський міський сектор, Бродівський районний сектор, Буський районний сектор, Городоцький районний сектор, Золочівський районний сектор, Камянка-Бузький районний сектор, Мсотиський районний сектор, Жовківський районний відділ, Перемишлянський районний сектор, Пустомитівський районний сектор, Радехівський районний сектор, Самбірський міський сектор, Сокальський районний відділ, Старосамбірський районний сектор, Турківський районний сектор, Яворівський районний відділ.

Під час перевірки було виявлено порушення вчинені самим позивачем як заступником Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

Так, позивачем було порушено пункти 6, 9 Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року за №150, Порядок розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.04.2012 року за №363, прийняття рішення про продовження терміну перебування на території України громадянкою ОСОБА_5 ОСОБА_6 без достатніх на те підстав, відсутні оригінали перекладу українською мовою сторінок паспортного документа іноземця, у доданих до заяв документів відносно громадян ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, громадянина ОСОБА_13 Федерації ОСОБА_14, громадянина ОСОБА_15 ОСОБА_16 Біна Сохейла.

Крім того, як зазначається в акті службового розслідування в усіх перевірених справах відсутні заяви іноземців про надання платної адміністративної послуги, необхідність якої передбачена постановами Уряду України від 04.06.2007 року за №795 та від 26.10.2011 року за №1098.

Встановлено також і порушення пунктів 4 та 8 Порядку розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України, з приводу правильності оформлення документів.

Також, в акті перевірки зазначено, що позивачем не виконується контрольна функція щодо подальшого перебування на території України іноземних громадян, до всіх перевірених матеріалів справ не долучено підтверджуючі документи щодо виїзду іноземця за межі України або подальшого повторного продовження строку перебування, або отримання документів на право проживання в України (порушено п.15 Порядку розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України).

Дані порушення також не були спростовані під час розгляду справи.

Інші ж порушення не входять в межі повноважень позивача з урахуванням Наказу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 16.09.2014 року за №135 та спростовані у судовому засіданні.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача на належне здійснення контролю шляхом проведення індивідуальних бесід та навчань з керівниками структурних підрозділів, ініціювання ряду перевірок, неодноразових виступів на нарадах, оскільки такі не спростовують самого факту порушення.

Наведене дозволяю суду констатувати той факт, що позивач неналежно виконував посадові обовязки.

У свою чергу, суд не може покласти в основу судового рішення посилання позивача та його представника на те, що не було підстав для проведення службового розслідування у відповідності до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року №950, у редакції чинній на час притягнення позивача до відповідальності, з урахуванням наступного.

Пунктом першим даного Порядку передбачено, що службова розслідування може бути проведено, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян.

При цьому, не зазначення у наказі про проведення службового розслідування шкоди не може вказувати на протиправність службового розслідування, з урахуванням виявлених систематичних порушень норм чинного законодавства.

Не може вважатись обґрунтованим покликання позивача на те, що під час службового розслідування йому не було забезпечено реалізацію права на участь у прийнятті рішення, оскільки таке спростовується наявним в матеріалах справи актом від 15.04.2016 року, згідно якого позивач ОСОБА_1 відмовився надати письмові пояснення або заперечення.

Більше того, позивач був обізнаний про проведення службового розслідування, однак жодних пояснень під час його проведення не намагався надавати, а докази, які б вказували на якісь перешкоди в реалізації цього права у справі відсутні.

Що стосується покликань позивача та його представника на проведення службового розслідування упереджено по відношенню до ОСОБА_1 та з порушенням принципу рівності (інших осіб не притягнуто до відповідальності), то такі не спростовують самого факту порушень, а тому не можуть бути покладені в основу мотивації судового рішення.

З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Щодо судового збору, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такий належить присудити з позивача.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 11 листопада 2016 року.

ОСОБА_17ОСОБА_10

суддя І.З.Гулкевич

суддя З.В.Гавдик