Справа № 826/9353/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Київ К/800/16224/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренджи Тростянець», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОДАР ПІВІ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року

у справі № 826/9353/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Агро Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінниця-Енергосервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренджи Тростянець», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОДАР ПІВІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Праймвуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренджи Томашпіль», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренджи Бершадь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Акванова Гідроресурс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Євросолар», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСОЛАР ІНВЕСТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чиста енергія-2011»

до Кабінету Міністрів України,

третя особа: Державне підприємство «Енергоринок», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, Національно комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

про визнання нечинним та скасування розпорядження,

встановив:

Позивачі, з урахуванням об'єднання справи в одне провадження, звернулись до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просили визнати нечинним з моменту прийняття та скасувати розпорядження відповідача «Про вдосконалення системи розрахунків за електричну енергію з альтернативних джерел енергії» від 18 червня 2014 року № 589-р.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційних скаргах позивачі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять рішення судів скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОДАР ПІВІ» просить справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Доводи касаційних скарг мотивовані тим, що спірне розпорядження відповідача не є актом індивідуальної дії, а є нормативно-правовим актом, дія якого розповсюджується на невизначене коло осіб, відтак порушує права позивачів. Спірне розпорядження прийнято за відсутності у відповідача такої компетенції та суперечить Закону України «Про електроенергетику». Позивачі також вважають помилковим висновок судів щодо рекомендаційного характеру розпорядження з огляду на те, що останнє є обов'язковим до виконання для НКРЕ. Зазначають, що вказане розпорядження суперечить принципам господарювання. Крім того, вказують про порушення судом норм процесуального права, зокрема, недослідження всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, порушення строків повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, порядку об'єднання справ в одне провадження, зміну складу суду, розгляд клопотань про відвід складу суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що спірним Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 року № 589-р «Про вдосконалення системи розрахунків за електричну енергію з альтернативних джерел енергії» з метою зниження тарифного навантаження на кінцевого споживача електричної енергії рекомендовано Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, під час встановлення «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, крім суб'єктів господарювання, які експлуатують мікро-, міні- або малі гідроелектростанції, застосовувати тарифні коефіцієнти для тризонної тарифної класифікації на рівні, що не перевищує такі граничні показники, зокрема тарифний коефіцієнт в піковий період часу становить 1,01.

Позивачі, вважаючи, що вказане розпорядження в частині рекомендації для всіх суб'єктів господарювання, які виробляють електроенергію з альтернативних джерел енергії, за виключенням міні -ГЕС, знизити коефіцієнт пікового періоду часу з 1,8 до 1,01 незаконним, зокрема, з підстав його невідповідності його нормам статті 171 Закону України «Про електроенергетику» та порушення порядку стимулювання виробництва електроенергії з альтернативних джерел енергії, та прийняте з порушенням порядку, встановленого для регуляторних актів, а також з перевищенням повноважень, звернулись до суду з даним позовом про визнання нечинним та скасування розпорядження.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірне розпорядження узгоджується з нормами Закону України «Про електроенергетику», не є нормативно-правовим актом, а є актом індивідуальної дії і не поширюється на позивачів, відтак останні не мають права його оскаржити в судовому порядку. Крім того, виходили з того, що спірне розпорядження носить рекомендаційний характер, тому не може порушувати права позивачів.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС України, також вбачається, що і право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується, а судовому захисту підлягає тільки порушене право особи.

Як зазначає в своїх численних рішення Верховний Суд України (постанови від 15 квітня 2014 року № 21-63а14, 20 січня 2015 року у справі № 21-603а14, 27 січня 2015 року у справі № 21-436а14, 21 квітня 2015 року у справі № 21-96а15), в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Судами вірно вказано, нормативно-правовий акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що стосується актів ненормативного характеру (актів індивідуальної дії), то вони породжують права та обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Слід зауважити, що обов'язковою ознакою нормативно-правового акту є його загальнообов'язковий характер, тобто такий акт повинен застосовуватись всіма суб'єктами, яким він адресований.

Зі змісту спірного розпорядження Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 року № 589-р вбачається, що останнє носить виключно рекомендаційний характер для суб'єкта владних повноважень (Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики), уповноваженого приймати рішення по суті питання та само по собі, за відсутності рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, не регулює суспільні відносини.

При цьому, дія вказаного розпорядження, як вірно зазначено судами, спрямована виключно на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, що свідчить про те, що такий акт породжує безпосередньо права та обов'язки тільки для вказаного державного органу, тобто є актом індивідуальної дії.

Отже, позивачі оспорили розпорядження Кабінету Міністрів України, яке є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов'язки тільки для тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким їх адресовано.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім осіб, яким адресовано спірне розпорядження), в тому числі і позивачів, прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним розпорядженням не породжує для останніх і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом до суду взагалі, наслідком чого є відмова в задоволенні позову.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи касаційних скарг не мають юридичного значення для правильного вирішення даного спору, тому давати їм оцінку необхідності не має, оскільки це вплине на результат розгляду даної справи.

З урахуванням викладеного, доводи касаційних скарг спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для їх задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Ч. 2 ст. 224 КАС України передбачено, що не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренджи Тростянець», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОДАР ПІВІ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінсолар» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: