Справа № 357/5282/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/5282/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Ярмола О.Я. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Аліменка В.О., Бабенка К.А.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання нечинним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі - Відповідач, Матюшівська сільрада) про визнання нечинним рішення від 05.04.2016 року №06-55 «Про розгляд постанови районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016 року «Щодо розгляду заяви гр. ОСОБА_2 від 11.09.2014 року».

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 (далі - Третя особа, ОСОБА_3.).

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято у межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством, а рішенням Матюшівської сільради від 22.05.2015 року було надано Позивачу згоду на передачу у власність земельної ділянки за тією ж адресою.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на неповноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права. Наголошує на неврахуванні судом приписів ч. 3 ст. 2 КАС України при вирішенні питання про правомірність оскаржуваного рішення Відповідача, а також прийняття такого рішення із грубим порушенням регламенту. Підкреслює незастосування судом п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України.

У судовому засіданні Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити останню в повному обсязі.

Третя особа просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув. У письмових запереченнях просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з підстав необґрунтованості останньої.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 11.09.2014 року Позивач звернувся до Матюшівської сільради із заявою (повторно) (а.с. 75), в якій просив надати право на розробку проекту відведення земельної ділянки 0,089 га по АДРЕСА_1 Білоцерківського району, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Листом від 19.09.2014 року №02-14/183 (а.с. 76) Відповідач повідомив Позивача про неможливість задоволення вказаної заяви, оскільки в силу ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» повторні звернення одним і тим самим органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання не розглядаються. Крім того, у вказаному листі зазначено, що питання, викладені у заяві, підлягають вирішенню в судовому порядку.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2015 року у справі №357/1679/15-а (а.с. 22-24) частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до Матюшівської сільради, Матюшівського сільського голови - визнані дії протиправними Матюшівського сільського голови, які полягають у неналежному розгляді, не внесенні на розгляд сесії Матюшівської сільради заяви ОСОБА_2 від 11.09.2014 року; зобов'язано Матюшівського сільського голову внести в порядок денний чергової сесії Матюшівської сільради заяву ОСОБА_2 від 11.09.2014 року для розгляду її по суті; скасовано рішення Матюшівської сільради від 28.01.2014 року №27-251, прийняте за розглядом заяви ОСОБА_2 від 31.12.2013 року про згоду на передачу йому у власність земельної ділянки орієнтовним розміром 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і подання проекту відведення земельної ділянки.

На підставі заяви Позивача від 21.03.2016 року (а.с. 3) державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції прийнято постанову від 23.03.2016 року ВП №50630123 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2015 року у справі №357/1679/15-а (далі - постанова державного виконавця) (а.с. 4).

На виконання вказаного судового рішення та постанови державного виконавця на засіданні постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та законності Мітишівської сільради прийнято рішення від 05.04.2016 року №21 (а.с. 5) рекомендувати шостій сесії сільської ради сьомого скликання внести в порядок денний сесії сільської ради заяву ОСОБА_2 від 11.09.2014 року для розгляду її по суті.

Рішенням Матюшівської сільради від 05.04.2016 року №06-55 (а.с. 6) відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,098 га по АДРЕСА_1 Білоцерківського району, для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що Матюшівською сільрадою на підставі заяви Позивача від 05.05.2015 року щодо виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2015 року у справі №357/1679/15-а (а.с. 18) прийнято рішення від 22.05.2015 року №39-336 (а.с. 19) про надання згоди на передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки орієнтовно розміром 0,0441 га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2015 року у справі №357/8920/15-а (а.с. 62), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 року (а.с. 63-65), відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Матюшівської сільради про:

- визнання протиправними дії голови Матюшівської сільради щодо неналежного розгляду заяви від 05.05.2015 року в порядку виконання вимог постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 року (справа №357/1679/15-а);

- визнання нечинним рішення Відповідача від 22.05.2015 року №39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок»;

- зобов'язання сільського голови Матюшівської сільради скасувати рішення від 22.05.2015 року №39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок».

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 12, 155 Земельного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на момент вирішення справи Відповідачем вже було прийнято рішення на виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2015 року у справі №357/1679/15-а, а Позивачу надано згоду на передачу у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0441 га за адресою: АДРЕСА_1, підстави для задоволення позову відсутні. При цьому суд зазначив, що матеріалами справи не підтверджується порушення Відповідачем порядку та способу ухвалення оскаржуваного Позивачем рішення.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Приписами ч. 6 ст. 118 ЗК України закріплено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Приписи ч. 10 ст. 118 ЗК України визначають, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

При цьому судовою колегією враховується, що в силу приписів ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.

Так, в силу ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Приписи ст. 59 вказаного Закону визначають, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 1 6 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід'ємною частиною протоколу сесії ради.

Рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, зокрема, зі змісту витягу з протоколу засідання шостої сесії сьомого скликання Матюшівської сільради від 05.04.2016 року (а.с. 71-73), оскаржуване Позивачем рішення від 05.04.2016 року №06-55 було прийнято Відповідачем за результатами обговорення шляхом відкритого поіменного голосування (а.с. 74), за наслідками якого більшістю від складу Матюшівської сільради голосів підтримано рішення «Про розгляд постанови районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2016 року «Щодо розгляду заяви гр. ОСОБА_2 від 11.09.2014 року».

При цьому зі змісту вказаного протоколу засідання вбачається, що Позивач особисто був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення від 05.04.2016 року №06-55, а також брав участь в обговоренні. Водночас, як вірно зауважив суд, жодних зауважень щодо порушення порядку обговорення чи ухвалення даного рішення Матющівською сільрадою ОСОБА_2 не висловлював. Крім того, вказуючи на порушення Відповідачем регламенту сільської ради при прийнятті вказаного рішення, Позивач ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не наводить жодного доказу на підтвердження даних обставин, як і не вказує, які саме положення регламенту Матющівської сільради останньою було порушено.

Поряд з іншим, судовою колегією враховується, що, як вбачається зі змісту ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 року у справі №357/8920/15-а, між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існує тривалий спір щодо користування земельною ділянкою загальною площею 0,089 га.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.05.2000 року, залишеного без змін ухвалою Київського обласного суду від 27.06.2000 року (а.с. 53-54) розподілено земельну ділянку площею 0,0882 га, що розташована по АДРЕСА_1, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 згідно першого варіанту експертного висновку від 20.04.2000 року, тобто кожному по 0,0441 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, оскільки рішеннями судів, які набрали законної сили, підтверджено правомірність прийнятого Матюшинською сільрадою рішення від 22.05.2015 року №39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок», судова колегія приходить до висновку про те, що Відповідачем було у встановленому законом порядку розглянуто заяву Позивача від 11.09.2014 року про надання права на розробку проекту відведення земельної ділянки 0,089 га по АДРЕСА_1 Білоцерківського району, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

При цьому, оскільки на виконання постанови державного виконавця Відповідач повинен був розглянути по суті заява ОСОБА_2 від 11.09.2014 року, Матюшівська сільрада вчинила відповідні дії та, з урахуванням ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 року у справі №357/8920/15-а, прийняла у встановлені законом порядок і спосіб рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства.

Посилання Апелянта на те, що пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно статті 151 цього Кодексу, судовою колегією оцінюється критично, оскільки, по-перше, дана норма закріплена в абз. 2 ч. 3 ст. 123 ЗК України, по-друге, вказаними приписами Земельного кодексу регламентується порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а не у власність.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання нечинним рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.О. Аліменко

К.А. Бабенко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Бабенко К.А

Аліменко В.О.