Справа № 308/3574/16-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Бота О.І.

за участі представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві про скасування постанови серії ПС 2 №838929 про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у порядку провадження у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №838929 від 25.03.2016 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126,ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн.

Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що 25.03.2016 року керуючи автомобілем марки «Дейво Матіс» державний номерний знак НОМЕР_3, рухаючись по вул. Фединця в сторону пл. Жупанатської у м. Ужгороді почула стукіт колеса у зв'язку з чим вимушена була зупинитись та увімкнула аварійну світлову сигналізацію. В той час як вона оглянула задні колеса автомобіля та впевнилась, що може продовжувати рух , до неї підійшов інспектор поліції та повідомив, що нею порушено п.15.4 ПДР України . На прохання інспектора патрульної поліції надала документи, окрім поліса страхування цивільно-правової відповідальності, який знайти відразу не могла. Однак інспектор не захотів чекати і не бажав слухати її пояснення та посилаючись на те, що вона здійснила зупинку транспортного засобу на проїзній частині дороги в два ряди, а також не мала при собі полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виніс постанову серії ПС2 №838929 про адміністративне правопорушення від 25.03.2016 року якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень.

Позивач з винесенням постанови не згідна, вважає, оскаржувану постанову незаконною і неправильною, так як вона виконала вимоги п.9.9 ПДР України та мала при собі поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, а зупинка транспортного засобу була вимушена. Вважає , що інспектор притягнув її до відповідальності не маючи на те підстав, оскільки правил дорожнього руху не порушувала.

З посиланням на викладене просила суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №838929 від 25.03.2016 року про накладення на неї адміністративного стягнення за ч.1 ст.126,ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. як незаконну.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила суд постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №838929 від 25.03.2016 року про накладення на неї адміністративного стягнення скасувати як незаконну з підстав викладених у позові. Зокрема вказала на те, що під час вимушеної зупинки ввімкнула світлову сигналізацію аварійної зупинки. Відмовилась від підпису на оскаржуваній постанові , оскільки на її думку , відомості в постанові зазначені некоректно . Звернула увагу суду на те, що під час складання інспектором постанови знайшла поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак інспектор не взяв це до уваги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, пояснила, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені за ч.1 ст.126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, на законних підставах. Позивач здійснила зупинку транспортного засобу з порушенням правил дорожнього руху. Технічна несправність транспортного засобу це такий стан, коли унеможливлює рух транспортного засобу. Позивач не встановила аварійний знак " трикутник " , що могло призвести до суспільно-небезпечної ситуації, з метою попередження інших учасників дорожнього руху. Позивач здійснивши зупинку транспортного засобу на проїзній частині дороги в два ряди не забезпечила безпеку руху інших учасників дорожнього руху. Просила звернути увагу на те, що поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який позивач надала до суду виписано 31.03.2016 року, тобто після винесення інспектором постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача в якості свідка інспектор роти №2 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ДПП ОСОБА_3, пояснив, що під час патрулювання із напарником ОСОБА_4 в м. Ужгороді по вул. Фединця, помітили автомобіль «Дейво Матіс» державний номерний знак НОМЕР_3, який здійснив зупинку на проїздній частині дороги в два ряди, чим порушив вимоги п. 15.4 ПДР. Водій знаходився всередині автомобіля, аварійна світлова сигналізація на автомобілі не була ввімкнена, аварійного знаку встановлено не було. На його вимогу водій автомобіля поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів не пред'явила , від отримання копії постанови відмовилася.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача в якості свідка інспектор роти №2 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ДПП ОСОБА_4, пояснила, що під час патрулювання із напарником ОСОБА_3 в м. Ужгороді по вул. Фединця, був помічений автомобіль марки «Дейво Матіс» державний номерний знак НОМЕР_3, який здійснив зупинку на проїздній частині дороги в два ряди, чим порушив вимоги п. 15.4 ПДР. Зазначила, що патрульна поліція працює на попередження. Однак у даному випадку водієм транспортного засоу було вчинено два правопорушення: зупинка автомобіля з порушенням ПДР, тобто зупинка на проїздній частині дороги в два ряди та водій не пед'явив на вимогу інспектора поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постанова була винесена інспектором ОСОБА_3

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заперечення представника відповідача, покази свідків , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 71 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, 25 березня 2016 року інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_3 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №838929, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 ,00 гривень, а саме за зупинку транспортного засобу марки «Дейво Матіс» державний номерний знак НОМЕР_3 по вул. Фединця 16 в м. Ужгород на проїздній частині дороги в два ряди, а також водій не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КпАП).

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Таким чином протокол, на рівні з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків, є одним із засобів встановлення фактичних даних на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Згідно ст.280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила факт порушення нею ПДР України та пояснила, що 25.03.2016 року біля 12 год. 45 хв., вона керуючи автомобілем марки «Дейво Матіс» д.н.з. НОМЕР_3, по вул.Фединця в м.Ужгороді, здійснила вимушену зупинку, оскільки почула стукіт колеса, у зв'язку з чим нею були ввімкнені аварійні маячки.

У відповідності до п. 15.4 ПДР України, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Відповідно до п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

Згідно пп. «а» п. 9.9 ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Відповідно до п. 9.10 ПДР України, разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними.

Разом з тим позивачем не надано доказів, які б свідчили, що зупинка керованого нею транспортного засобу була вимушеною і нею, як водієм, були вжиті вказані заходи.

Водночас показами допитаного в якості свідка інспектора ОСОБА_3 cпростовуються твердження позивача.

Пунктами 2.1 «ґ» ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції ( поліції) водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил , а також: а) пред'явити для перевірки документи , зазначені в пункті 2.1.

В судовому засіданні позивач посилається на те, що мала при собі поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак не змогла його відразу знайти, а інспектор не хотів чекати.

Разом з тим, посилання позивача ОСОБА_2 спростовуються дослідженим в судовому засіданні оригіналом поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7351847, згідно якого такий виданий ОСОБА_2 взамін поліса АЕ5968219 від 03.11.2015 року у зв'язку з втратою. Вказаний поліс виписано о 09 год. 10 хв. 31.03.2016 року.

Отже, вказане спростовує доводи позивача про те, що вона 25.03.2016 року мала при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що відповідачем надано суду достатніх доказів щодо правомірності свого рішення, а тому приходжу до висновку, що оспорювана по справі постанова інспектора роти №2 батальйону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП відповідає вимогам закону, а відтак відсутні правові підстави для її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 11, 70, 71, 86, 158, 161-164, 171-2 КАС України, ст. ст. 245,251, 280, 289 КУпАП , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві про скасування постанови серії ПС 2 №838929 про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца