Справа № 2а/1970/3771/11
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

4 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Прокопенка О.Б.,

суддів: Волкова О.Ф., Кривенди О.В., -

розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 червня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Тернопільського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про поновлення на публічній службі,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 22 червня 2016 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2015 року скасував, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року залишив у силі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду касаційної інстанції, ОСОБА_2 подав заяву про її перегляд Верховним Судом України, посилаючись на наявність підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування заяви додано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2011 року (№ К-35179/10), 11 грудня 2012 року (№ К/9991/2116/11) та 23 жовтня 2013 року (№ К/800/41055/13), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предметів спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову та зазначив, що оскільки обставини щодо незаконності наказу від 1 квітня 2011 року № 75 о/с, на які позивач посилався як на нововиялені, на час розгляду справи і постановлення судового рішення, про перегляд якого було подано заяву, були відомі заявнику, про що він зазначав у заяві про уточнення позовних вимог, то такі обставини не є нововиявленими в розумінні частини другої статті 245 КАС України .

Натомість в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2011 року, наданій для порівняння, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що позивач підлягає поновленню на посаді заступника начальника ГУМВС України в Полтавській області, оскільки його було звільнено із зазначеної посади з порушенням вимог пункту 48 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 та пункту 1.4 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2005 року № 181, адже переміщення позивача з вищої посади на нижчу було здійснено без проведення атестації. Підставою для переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі є висновок атестаційної комісії, а не висновок службового розслідування.

Зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 жовтня 2013 року вбачається, що суд касаційної інстанції, вирішуючи питання протиправності та скасуваня пункту 1 наказу ГУ МВС України у Львівській області від 27 грудня 2012 року року № 2096 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого сектору аналітики та контролю УБОЗ ГУМВС» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ оперуповноваженого сектору аналітики та контролю УБОЗ ГУМВС України у Львівській області капітана міліції, дійшов висновку про те, що оскільки зазначеним наказом позивача вдруге притягнено до дисциплінарної відповідальності за одне й теж порушення та при його винесенні не враховано строки, протягом яких на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ може бути накладено дисциплінарне стягнення, то оскаржуваний наказ підлягає скасуванню.

А в постанові Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2012 року суд касаційної інстанції вирішував питання щодо визнання протиправності наказу «Про анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами» від 20 листопада 2009 року № 623.

Аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Як убачається із самої заяви, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків касаційного суду у цій справі фактично зводяться до правової оцінки обставин у справі та дослідження доказів. Відповідно до статті 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, судове рішення в якій оскаржується, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії судових рішень від 31 серпня 2011 року, 11 грудня 2012 року та 23 жовтня 2013 року, в яких додано до заяви.

Зазначене не дає підстави для висновку про обґрунтованість поданої ОСОБА_2 заяви.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, Тернопільського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про поновлення на публічній службі за заявою ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 22 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.Б. Прокопенко
Судді: О.Ф. Волков
О.В. Кривенда