Справа № 1809/1780/2012
Суддя: Школа М. Г.
Дата ухвалення: 2012-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1809/1780/2012
У Х В А Л А

06 листопада 2012 року м.Кролевець

Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді Школи М.Г.,

за участі: секретаря судового засідання Сірої С.І.,

та осіб, які приймають участь у справі:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

праці та соціального захисту населення

Кролевецької районної державної

адміністрації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Кролевець Сумської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації про визнання дій незаконними та зобовязання провести перерахунок та виплату компенсації,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації (надалі ОСОБА_3) про:

1) визнання незаконними дії ОСОБА_3 щодо відмови у проведенні нарахування та виплати їй одноразової компенсації після смерті її чоловіка, встановленої ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

2) зобовязання ОСОБА_3 нарахувати та виплатити їй одноразову компенсацію після смерті її чоловіка, яка встановлена ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що діяв на момент смерті її чоловіка, тобто на 12 жовтня 2008 року.

Позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги мотивує наступним чином.

Її чоловік ОСОБА_5 був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Він помер 12 жовтня 2008 року.

Відповідно до експертного висновку, його смерть повязана з участю у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В звязку з зазначеним вона отримала статус дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії два, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою.

Оскільки вона має такий статус і відноситься до категорії осіб, що мають право на отримання зазначеної компенсації, так як на момент смерті чоловіка проживала з ним і була непрацездатна за віком, тому вона вирішила отримати грошову компенсацію, яка передбачена у звязку з втратою годувальника та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою.

У серпні 2012 року вона звернулась до ОСОБА_3 з заявою про виплату їй одноразової компенсації після смерті її чоловіка, встановленої ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) у розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

На її заяву вона отримала відмову, оскільки, як вважає ОСОБА_3, вона втратила право на отримання зазначеної компенсації, не звернувшись за такою виплатою протягом одного місяця з дня смерті чоловіка.

Також, відмовляючи їй у виплаті зазначеної компенсації, ОСОБА_3 порушує норми діючого законодавства та посилається на нормативні акти, які або не діють, або ж викладаються ним в неіснуючій редакції.

Остання редакція ст. 48 Закону №796-ХІІ передбачала, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених КМ України.

Зазначені зміни в статтю було внесено п. 11 ст. 28 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п. 11 ст. 28 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до положень ст. 152 Конституції України і ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність і зворотньої дії в часі не мають.

Тому, на сьогодні ст. 48 Закону №796-ХІІ діє в попередній редакції, відповідно до якої, одноразова компенсація сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою виплачується у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, виходячи з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент смерті годувальника.

Її чоловік ОСОБА_5 помер 12 жовтня 2008 року. За станом на 01.10.2008 року розмір мінімальної заробітної плати був 545 грн.

Отже, їй повинна бути виплачена компенсація у розмірі 32700 грн. (545 грн. х 60 мінімальних заробітних плат = 32700 грн.).

На думку позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_3 відмовляє їй у нарахуванні та виплаті одноразової компенсації після смерті чоловіка, встановленої ст. 48 Закону №796-ХІІ, у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, чим порушує її права на соціальний захист. Також вона вважає необгрунтованим посилання ОСОБА_3 на порушення нею строків звернення для отримання компенсації, оскільки такі строки не встановлені жодним діючим нормативно-правовим актом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги також підтримала повністю та заявила клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала повністю та надала слідуючі пояснення.

1. Позивачка ОСОБА_1 пропустила 6-ти місячний строк для звернення з позовом до суду. Цей строк згідно ч. 2 ст. 99 КАС України обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно заяви ОСОБА_1 на імя начальника ОСОБА_3 від 14.03.2012 року вона знала про невиплачену їй одноразову компенсацію у звязку зі смертю її чоловіка, який був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, оскільки просила надати їй відповідь саме з цього питання.

Отже, їй ще у березні 2012 року було відомо про несплачену суму одноразової компенсації, але позов наданий до суду лише у жовтні 2012 року, тобто після спливу строку, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України. Тому, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 з посиланням на ст. 100 КАС України просить залишити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 без розгляду у звязку з порушенням строку для звернення до суду.

2. Відповідно до положень Закону №796-ХІІ визначення порядку та розміри соціальних виплат віднесено до відання КМ України. Такий порядок визначено постановою КМ України №649 від 20.04.2007 року "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Постанова №649 від 20.04.2007 року). Згідно зазначеної постанови №649 від 20.04.2007 року розмір виплат сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою становить 7586 гривень.

Строки та порядок проведення зазначеної виплати визначені постановою КМ України №936 від 20.09.2005 року "Про порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Постанова №936 від 20.09.2005 року). Згідно зазначеної Постанови №936 від 20.09.2005 року призначення громадянам компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг здійснюється протягом одного місяця з дня встановлення смерті потерпілого за єдиною заявою громадянина, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка. Оскільки позивачкою ОСОБА_1 з часу вручення їй посвідчення, з 07 серпня 2009 року, на протязі місяця не була подана заява до ОСОБА_3 для виплати їй одноразової компенсації згідно Постанови №936 від 20.09.2005 року, тому зазначена компенсація їй не буде виплачена, так як вона пропустила місячний строк.

Вислухавши пояснення сторін, представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву необхідно залишити без розгляду у звязку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як вбачається з приписів ч. 2, ч. 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббіге та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, необхідно зясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка зареєструвала 31.10.1956 року шлюб з ОСОБА_5, актовий запис №16. (а.с. 9)

ОСОБА_5 мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорія 2, що підтверджується посвідченням серія А №015755 від 10 березня 1993 року. (а.с 19)

Позивачка ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком з 04 березня 1993 року, що підтверджується посвідченням №115562 від 25 жовтня 1993 року. (а.с. 6)

ОСОБА_5, чоловік позивачки, помер у м. Кролевець Сумської області 12 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-БП №090347. (а.с. 7)

Згідно експертного висновку №35 від 19.12.2008 року Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного звязку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_5, повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а.с. 8)

Із посвідчення №015507 від 07.05.2009 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 має статус дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії два, смерть повязана з Чорнобильською катастрофою. (а.с. 6)

Із довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 14.01.2009 року за №131 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 на день смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 12.10.2008 року, проживала разом у ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 10)

Таким чином, згідно чинного законодавства вона має право на отримання одноразової компенсації, як особа, що втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою.

Із заяви позивачки ОСОБА_1 від 14.03.2012 року на імя начальника ОСОБА_3 праці вбачається, що вона дізналась про порушення свого права на отримання одноразової компенсації у звязку зі смертю її чоловіка ОСОБА_5, оскільки ставила в заяві питання щодо не виплати їй компенсації. (а.с. 23)

Із відповіді ОСОБА_3 від 29.03.2012 року за №388, яку вона отримала цього дня, вбачається, що позивачці ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової компенсації через не подання нею відповідної заяви для виплати зазначеної компенсації. (а.с. 24, 39)

Позивачка ОСОБА_1 до суду з позовом звернулась 09.10.2012 року, про що свідчить реєстраційний номер 6278 від 09.10.2012 року на 1 аркуші позовної заяви. (а.с. 2)

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч. 1 ст. 102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свобод у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі і щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачка ОСОБА_1 про порушення свого права на отримання одноразової компенсації дізналась 14 березня 2012 року, коли подала письмову заяву до ОСОБА_3 щодо невиплати їй компенсації за померлого її чоловіка, як чорнобильця, а до суду з позовом звернулась 09.10.2012 року, тобто за спливом 6-ти місячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі поданої заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Посилання позивачки ОСОБА_1 на наявність поважних причин пропуску 6-ти місячного строку звернення до суду через її здоровя та наявність ряду хронічних хвороб, як поважність причин, які вона вважає поважними, суд не може прийняти до уваги, виходячи з наступного.

Із виписки із медичної картки ОСОБА_1 вбачається, що вона на протязі з липня 2012 року до часу звернення до суду з позовом, періодично зверталась до Кролевецької ЦРЛ. Ці звернення були повязані з її оглядом та рекомендаціями лікарів щодо її лікування. Ці звернення були одноденними. За цей час (з березня 2012 року до часу звернення до суду з позовом) вона лікування в умовах стаціонару чи амбулаторно не проходила. Тому, вона мала можливість звернутися до суду у визначений ч. 2 ст. 99 КАС України 6-ти місячний строк. (а.с. 37, 40, 41)

Крім того, позивачка ОСОБА_1 16.08.2012 року зверталася до суду з аналогічною позовною заявою, у якій вказувала про те, що про порушене її право на отримання одноразової компенсації вона дізналась у березні 2012 року. Ухвалою судді Кролевецького районного суду від 17.08.2012 року згідно поданої ОСОБА_1 заяви від 16.08.2012 року, їй було повернуто позовну заяву, яку вона отримала разом з додатками до неї 17.08.2012 року. (а.с. 49, 50)

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 мала можливість, яку і використала, щодо звернення до суду з захистом порушеного її права на отримання одноразової компенсації у серпні 2012 року.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, ч. 1 ст. 102 КАС України.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльності субєкта владних повноважень.

Із заяви ОСОБА_1 від 17.08.2012 року (а.с. 11) вбачається, що вона зверталася до ОСОБА_3 з метою захисту порушено її права щодо отримання одноразової компенсації у звязку зі смертю її чоловіка ОСОБА_5, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС і смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою. Це звернення з заявою позивачка ОСОБА_1 повязує з можливістю досудового порядку вирішення спору.

Письмову відповідь від ОСОБА_3 вона отримала 28.08.2012 року за №1422 про те, що підстав для виплати їй одноразової грошової компенсації немає. (а.с. 12)

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України вона повинна була звернутися з позовом до суду в місячний строк, тобто до 28.09.2012 року, однак вона до суду звернулась тільки 09.10.2012 року, тобто за пропуском місячного строку.

Із наявних у справі матеріалів підстав для поновлення строку звернення до суду у зазначеному вище випадку (ч. 4 ст. 99 КАС України) не убачається, оскільки відсутні поважні причини його пропуску.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 100, 102, п. 9 ст. 155, 158, 165 КАС України,-

У Х В А Л И В:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного встановленого законом строку звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації про:

1. визнання незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області щодо відмови у проведенні нарахування та виплати одноразової компенсації після смерті її чоловіка, встановленої ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

2. зобовязання управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області нарахувати та виплатити одноразову компенсацію після смерті її чоловіка встановлену ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що діяв на момент смерті її чоловіка на 12 жовтня 2008 року залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кролевецький районний суд шляхом подачі протягом 5 днів з дня її проголошення апеляційної скарги з одночасним направленням копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: ОСОБА_6