Справа № 804/1277/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2016 рокусправа № 804/1277/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Трахт К.О.

за участі представника позивача Алексєєва О.Є.

представника відповідача Васюченка М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідербренд» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. в справі № 804/1277/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідербренд» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідербренд» (далі - ТОВ «Лідербренд») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.01.2016 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 270000 грн., з яких 180000 грн. - основний платіж, 90000 грн. - штрафні (фінансові) санкції. Позивач зазначає, що висновки акту перевірки щодо завищення суми податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «МЖК Груп» є хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового законодавства, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та такими, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про задоволення позову через необґрунтованість висновків суду першої інстанції, порушення норм матеріального права. Апелянт вказує, що встановлені судом першої інстанції обставини суперечать наявним в матеріалах справи доказам. Так, судом першої інстанції не враховано, що позивачем у встановлений Податковим кодексом України строк надані контролюючому органу заперечення на акт перевірки з первинними документами на підтвердження фактичного здійснення спірних господарських операцій, що спростовує висновок суду першої інстанції про ненадання позивачем до перевірки додаткової угоди до договору з ТОВ «МЖК Груп», відповідно, висновок про відмінність товару, поставка якого обумовлена договором, фактично поставленому, є неправильним. Крім того, на думку апелянта, висновок суду першої інстанції, що у постачальника ТОВ «МЖК Груп» відсутня реєстрація податкових накладних із товаром та відповідним кодом УКТ ЗЕД, який в подальшому реалізовано позивачу, внаслідок чого неможливо встановити реальний ланцюг походження товару (імбиру маринованого), також є необґрунтованим, оскільки такий висновок відповідачем зроблений виключно на підставі аналізу баз даних контролюючого органу, без дослідження первинних документів ТОВ «МЖК Груп», без призначення та проведення податкової перевірки. Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам, наданим позивачем, про придбання товару ТОВ «МЖК Груп» у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, а також тому факту, що до основних видів діяльності ТОВ «МЖК Груп» належить неспеціалізована оптова торгівля, а також наданим позивачем доказам про використання придбаного товару в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Лідербренд» зареєстровано 13.11.2012 р. виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 35942082, перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області, є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100325933.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Лідербренд» з питань правомірності формування податкового кредиту при здійсненні взаємовідносин із ТОВ «МЖК Груп» за вересень 2015 р., за результатами якої складено акт № 2/22/35942082 від 05.01.2016 р. Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Лідербренд» занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 180000,00 грн.

Судом першої інстанції зазначено, що контролюючий орган дійшов висновку, що податковий кредит та витрати підприємства, сформовані за рахунок ТОВ «МЖК Груп», фактично використані для мінімізації податкових зобов'язань інших суб'єктів господарювання, внаслідок чого ТОВ «Лідербренд» протиправно завищено розмір податкового кредиту за перевіряємий період на вказану суму.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Також судом першої інстанції встановлено, що 13.10.2014 р. року між ТОВ «Лідербренд» та ТОВ «МЖК Груп» укладено договір купівлі-продажу № 13/10/2014, за умовами якого ТОВ «МЖК Груп» (продавець) продає, а ТОВ «Лідербренд» (покупець) купує водорості норі, в кількості та за цінами, що вказані у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору. На виконання умов договору ТОВ «Лідербренд» надано видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні, платіжні доручення, рахунки-фактури, договори постачання, про надання послуг з пакування, інші документи. Пролонгацій або додаткових угод під час проведення перевірки по вищевказаному договору купівлі-продажу позивачем не надано. Станом на 30.09.2015 р. заборгованість ТОВ «Лідербренд» перед ТОВ «МЖК Груп» складає 1 524 064,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з невідповідності товару, зазначеного у договорі (водорості норі) товару, який поставлений позивачу відповідно до видаткових накладних, а також вказаний у податкових накладних (імбир маринований); не встановлення придбання постачальником ТОВ «МЖК Груп» придбання поставленого позивачу товару по ланцюгу постачання; не здійснення позивачем розрахунків з постачальником, що обумовило висновок суду про відсутність об'єкта оподаткування за спірними господарськими операціями.

Також суд першої інстанції не прийняв в якості доказу додаткову угоду до спірного договору у зв'язку з ненадання її до податкової перевірки.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Лідербренд» з питань правомірності формування податкового кредиту при здійсненні взаємовідносин з ТОВ «МЖК Груп» у вересні 2015 р., за результатами якої складено акт № 2/22/35942082 від 05.01.2015 р., за висновками якого встановлено порушення ТОВ «Лідербренд» п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на 180000 грн. (а.с. 36-44).

15.01.2016 р. ТОВ «Лідербренд» подано ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська заперечення до акту перевірки, до яких додано договір купівлі-продажу № 13/10/2014 від 13.10.2014 р., додаткова угода № 1 від 13.01.2015 р. до договору купівлі-продажу № 13/10/2014 від 13.10.2014 р., видаткові накладі, товарно-транспортна накладна (а.с. 45-48).

За наслідками перевірки контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення № від 26.01.2016 р. про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 270000 грн., з яких 180000 грн. - основний платіж, 90000 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с. 49).

Підставою для збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість є висновок контролюючого органу про не підтвердження реальності проведених господарських операцій із контрагентом-постачальником, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме - відсутність об'єкта оподаткування та неможливість реального здійснення ТОВ «Лідербренд» господарських операцій з ТОВ «МЖК Груп» у вересні 2015 р. Також судовою колегією встановлено, що вказана сума податку на додану вартість задекларована позивачем у складі податкового кредиту податку на додану вартість у податковій декларації з цього податку за вересень 2015 р. за результатами здійснення господарської операції з придбання у ТОВ «МЖК Груп» імбиру маринованого за договором купівлі-продажу № 13/10/2014 від 13.10.2014 р. та додатковою угодою № 1 від 01.09.2015 р.

За умовами цього договору ТОВ «МЖК Груп» як постачальник зобов'язалось поставити позивачу як покупцю водорості норі в кількості та за цінами, що вказуються у видаткових накладних, які є невід'ємними частинами договору; строк дії договору - до 31.12.2014 р., у випадку відсутності наміру сторін розірвати чи змінити договір він вважається пролонгованим на наступний рік (а.с. 59-61). Додатковою угодою № 1 від 01.09.2015 р. (а.с. 62) пункт 1.1 договору викладений у редакції, відповідно до якої позивач придбаває у ТОВ «МЖК Груп» водорості норі, імбир маринований.

Протягом вересня 2015 р. на підставі зазначеного договору та додаткової угоди позивачем придбано у ТОВ «МЖК Груп» імбир маринований. Фактичне виконання господарської операції з поставки товару підтверджено виданими ТОВ «МЖК Груп» позивачу видатковими накладними на поставку імбиру маринованого від 25.09.2015 р.: № 1-00000216 на поставку 3350 пак. на суму 361800 грн., в тому числі податок на додану вартість - 60300 грн.; № 1-00000215 на поставку 3350 пак. на суму 361800 грн., в тому числі податок на додану вартість - 60300 грн.; № 1-00000214 на поставку 3300 пак. на суму 356400 грн., в тому числі податок на додану вартість - 59400 грн. (а.с. 63-65); податковими накладними від 25.09.2015 р.: № 9 на поставку 3350 паков на суму 361800 грн., в тому числі податок на додану вартість - 60300 грн.; № 18 на поставку 3350 паков на суму 361800 грн., в тому числі податок на додану вартість - 60300 грн.; № 17 на поставку 3300 паков на суму 356400 грн., в тому числі податок на додану вартість - 59400 грн. (а.с. 68-70).

Транспортування придбаного товару підтверджено належним чином оформленою товарно-транспортною накладною (а.с. 66-67).

На час проведення податкової перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення за позивачем рахувалась кредиторська заборгованість перед ТОВ «МЖК Груп», проте на час розгляду справи в суді першої інстанції розрахунки між позивачем та ТОВ «МЖК Груп» проведені у повному обсязі, про що свідчать наявні в матеріалах справи платіжні доручення (а.с. 71-73, 221-229).

Позивачем суми податку на додану вартість за вказаними вище податковими накладними в загальному розмірі 180000 грн. включені до складу податкового кредиту у вересні 2015 р.

Транспортування товару здійснено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 за замовленням ТОВ «Лідербренд», що підтверджено належним чином оформленою товарно-транспортною накладною.

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За приписами п. 198.2 ст. 198 цього кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, видані позивачу ТОВ «МЖК Груп», зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отримавши податкову накладну, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.

В даному випадку суми податку на додану вартість, які підлягали сплаті у зв'язку з придбанням товарів, підтверджені податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що використання придбаного позивачем у ТОВ «МЖК Груп» товару (імбиру маринованого) в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності підтверджено наступним.

Основними видами діяльності ТОВ «Лідербренд» є оптова торгівля парфумними та косметичними товарами; виробництво парфумних і косметичних засобів; діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с. 33).

Придбаний позивачем у ТОВ «МЖК Груп» імбир маринований після здійснення пакування у склобанку реалізований ТОВ «Торгова компанія Екона» за договором поставки № 200513 від 01.01.2015 р., що підтверджено наявними в матеріалах справи первинними документами, які підтверджують фактичну поставку товару позивачем покупцю. При цьому задля належного виконання умов договору поставки позивачем придбавались етикетки, гофропродукція, кришки металеві для закупорювання банок СКО, склобанки, послуги з пакування (а.с. 74-179).

Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що імбир маринований придбавався позивачем у ТОВ «МЖК Груп» з метою подальшого продажу, що повністю узгоджується з основним видом діяльності позивача, що свідчать про пов'язаність господарських операцій позивача з придбання товару з господарською діяльністю позивача та, відповідно, про використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні господарські операції з придбання позивачем товару ТОВ «МЖК Груп» здійснені реально, з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, тому позивач безперечно має право на податковий кредит.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відтак, в даному випадку не має правового значення факт оплати позивачем товарів, оскільки позивачем сформовано податковий кредит за іншою першою подією - датою отримання товару (колісних пар).

Матеріалами справи підтверджено фактичне отримання товару, тому позивачем сума податку на додану вартість включена до складу податкового кредиту правомірно.

Колегія суддів вважає необґрунтованими підтримані судом першої інстанції висновки акту перевірки контролюючого органу щодо не підтвердження фактичного виконання господарських операцій. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок суду першої інстанції ґрунтується виключно на положеннях акту перевірки, які спростовані сукупністю приведених вище обставин.

Доводи контролюючого органу, підтримані судом першої інстанції, щодо невідповідності товару, поставка якого обумовлена договором № 13/10/2014 від 13.10.2014 р., товару, який зазначено в первинних документах та поставлено позивачу, судова колегія вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, дійсно, договором № 13/10/2014 обумовлено поставку водоростей норі. Проте додатковою угодою № 1 від 01.01.2015 р. до цього договору обумовлена поставка як водоростей норі, так й іншого товару - імбиру маринованого.

В ході перевірки позивачем контролюючому органу не надано додаткової угоди, проте, до заперечень до акту перевірки позивачем надано додаткову угоду, але надані позивачем документи, в тому числі й додаткова угода, не враховані контролюючим органом при розгляді заперечень.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як встановлено п. 44.7 ст. 44 цього кодексу у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Оскільки позивачем у строки, встановлені п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, надані контролюючому органу документи на підтвердження формування податкового кредиту у періоді, що перевірявся, а саме договір № 13/10/2014, додаткову угоду № 1 до нього, видаткові накладні, контролюючим органом ці документи повинні бути враховані при розгляді заперечень. При цьому в даному випадку відсутні підстави вважати, що такі документи відсутні у платника податку.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо невідповідності поставленого товару умовам договору є необґрунтованим.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставним зазначення судом першої інстанції, що у постачальника ТОВ «МЖК Груп» відсутня реєстрація податкових накладних із товаром та відповідним кодом УКТ ЗЕД, який в подальшому реалізовано позивачу, внаслідок чого неможливо встановити реальний ланцюг походження товару (імбиру маринованого).

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що такі висновки зроблені контролюючим органом виключно на підставі відомостей баз даних ДФС, без проведення податкової перевірки ТОВ «МЖК Груп», відповідно, ці висновки є такими, що не підтверджені належними доказами.

В даному випадку судом першої інстанції не враховано, що спірний товар (імбир маринований) придбано ТОВ «МЖК Груп» у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на підставі договору № КП250315 від 25.03.2015 р. Такі операції з придбання та продажу товару узгоджується у основним видом діяльності ТОВ «МЖК Груп», яким є неспеціалізована оптова торгівля (а.с. 180-187).

Сукупність досліджених судом апеляційної інстанції доказів дає підстави для висновку, що обставини одержання позивачем економічного ефекту за наслідками придбання послуг не спростовано актом перевірки та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими, відповідно є протиправним збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та нарахування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідербренд» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. в справі № 804/1277/16 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. в справі № 804/1277/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідербренд» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області про скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Прийняти в справі № 804/1277/16 нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідербренд» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 26.01.2016 р., про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Лідербренд» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 270000 грн., в тому числі за основним платежем - 180000 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 90000 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідербренд» з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровської області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8505 (вісім тисяч п'ятсот п'ять) грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 08.11.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко