Справа № 809/1258/16
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. № 809/1258/16

11 год. 45 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: представників позивача Кудли О.Й., Гладун Т.С.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2016 року Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою єдиного податку та податку на доходи фізичних осоіб в загальному розмірі 4 230,57 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в адміністративному позові. Суду пояснила, що підставою для подання даного позову є несплата відповідачем єдиного податку та податку на доходи фізичних осоіб в загальному розмірі 4 230,57 грн. Зазначили, що відповідна податкова вимога була вручена інспектором податкового органу особисто ОСОБА_3 Сума заборгованості у встановлений строк не погашена, тому підлягає до стягнення в судовому порядку. Позов просила задовольнити.

Відповідач проти позову заперечила, вважає що податковий борг виник внаслідок неправомірної бездіяльності посадових осіб Долинської оДПІ. Зазначила, що на її думку, інспектором податкового органу протиправно своєчасно не було їй повідомлено про необхідність виконання обов'язку щодо подання податкових декларацій за період, в який вона не здійснювала підприємницьку діяльність. Просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься Витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.15-18), та взята на облік Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську як платник податків і зборів.

Конституційний обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, визначений частиною 1 статті 67 Конституції України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу сплати податкових зобов'язань, регулюються в першу чергу Податковим кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на виконання цього Кодексу.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України (далі-ПКУ) податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПКУ визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38 ПКУ).

Відповідно до п.п.36.1 36.2 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок платника податків виникає за кожним податком та збором.

Положенням п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України зазначено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Статтею 49 ПКУ визначено порядок та строки подання платниками податків податкових декларацій до органу державної податкової служби.

Згідно п.49.1 ст.49 податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків. При цьому платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді( п.49.2 ст.49 ПКУ).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем в порушення вищевказаних норм Кодексу до Долинської оДПІ податкові декларації по єдиному податку та податку на доходи фізичних осіб подано не було. Дана обставина підтверджується поясненнями сторін та наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на зазначене, відповідно до вимог Податкового кодексу України позивачем винесено податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 21.10.2014 року №, згідно з яким до відповідача застосовані штрафні санкції в розмірі 170 грн. по податку на доходи фізичних осіб, та за № від 25.06.2015, - на суму 4 080 по єдиному податку.

Вказані повідомлення-рішення отримані відповідачем 21.10.2014 та 25.06.2015, що підтверджується копіями корінців вищевказаних рішень, наявних в матеріалах справи та досліджених судом в якості письмових доказів (а.с.6).

У відповідності з п.п. 57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з підпунктом 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується в тому числі днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Таким чином, грошові зобов'язання відповідача зі сплати штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб та єдиного податку визначені податковими повідомленнями-рішеннями, які відповідачем не оскаржувались, у відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України є узгодженими з моменту отримання відповідних податкових повідомлень-рішень.

При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо виникнення податкової заборгованості у зв'язку з неправомірною бездіяльністю податкового органу, яка полягала у несвоєчасному повідомленні платника податку про податковий борг та обов'язок подання податкової декларації з огляду на наступне.

Так відповідно до положень пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України обов'язок щодо подавання до контролюючих органів декларацій, звітностей та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, покладений виключно на платника податків. Тобто на переконання суду, чинним законодавством чітко визначено обов'язок платника податку щодо подачі декларації та відповідальність за невиконання такого обов'язку. Водночас будь-який обов'язок податкового органу щодо своєчасного повідомлення про необхідність подання платником податкової декларації чи іншої звітності законодавством не встановлений.

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення.

На підставі вищенаведеного податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми Ф за №955-23 від 13.07.2015 року на суму 4 230,57 грн., яка отримана 15.07.2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи та дослідженим судом в якості письмового доказу оригіналом корінця вищевказаної вимоги (а.с.7). В судовому засіданні при дослідженні цього доказу ОСОБА_3 визнала, що дану вимогу отримала, а на корінці міститься саме її підпис про отримання даного документа (а.с.30).

Однак зазначену в вимозі суму податкового боргу відповідач не погасила.

Таким чином суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача, яка виникла в результаті несплати податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та єдиного податку в загальному розмірі 4 230,57 грн.(162,75 грн. податку на доходи фізичних осіб + 4 067,82 грн. єдиного податку = 4 230,57 грн.) являються податковим боргом відповідача.

Дослідивши надані докази, встановивши обставини справи, суд погоджується з підставністю виникнення заборгованості в сумі 4 230,57 грн. розмір якої підтверджується витягом з облікової картки платника податків, довідкою про борг, податковими повідомленнями - рішеннями та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Наявність податкового боргу та його розмір відповідач не спростував, доказів сплати заборгованості суду не представив, чим фактично не заперечив суму коштів, яка підлягає до стягнення.

Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення коштів підставною, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 67 Конституції України, п.п.16.1.4 п.16.1.ст.16, п.59.1, п.59.5 ст.59, п.87.11 ст.87, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ст.128, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в дохід Державного бюджету України податковий борг в сумі 4 230 (чотири тисячі двісті тридцять) гривень 57 копійок.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 07.11.2016 року.