Справа № 808/1029/16
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

02 листопада 2016 року м. Київ К/800/29258/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Олексієнко М.М., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на судове рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у справі за її позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області, Енергодарського міського суду Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити вихідну допомогу,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року, якою в задоволенні позову відмовлено.

Ставиться вимога про скасування судового рішення апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції. Вказує на те, що зміни у законодавстві щодо припинення виплати вихідної допомоги при звільненні судді у відставку не є підставою для позбавлення її права на отримання зазначеної допомоги, оскільки право на відставку виникло та реалізовано нею до вступу в силу цих змін.

Вивчивши зміст касаційної скарги, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до положень, передбачених пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадку, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми, касаційна скарга є необґрунтованою, якщо викладені в ній доводи не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права або такі посилання є безпідставними.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, є безпідставні.

За правилами статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі досягнення суддею шістдесяти п'яти років.

Згідно частин третьої, четвертої статті 109 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час подачі заяви про відставку; далі - Закон № 2453-VI) заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Частиною шостою статті 111 цього Закону передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Як установлено судами, 10 лютого 2014 року позивачкою до Вищої ради юстиції України подано заяву про звільнення з посади судді у зв'язку з відставкою, постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року № 636-VІП «Про звільнення судців» її звільнено з посади судді Енергодарського міського суду Запорізької області, наказом від 3 серпня 2015 року №11-27 виключено зі штату суду.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», який набрав чинності 1 квітня 2014 року, було внесено зміни до Закону № 2453-VI, а саме: виключено статтю 136 даного Закону, в якій зазначалось, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Рішення щодо неконституційності Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині виключення статті 136 із Закону № 2453-VI, Конституційним Судом України не приймалося.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата подання позивачкою заяви про відставку до Вищої ради юстиції, а тому у неї відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

З урахуванням зазначених обставин, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачки.

Керуючись статями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судове рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року у справі за її позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області, Енергодарського міського суду Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання виплатити вихідну допомогу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Олексієнко