Справа № 206/5391/16-а
Суддя: Румянцев О. П.
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5391/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.10.2016 року Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Румянцев О.П., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії. В обґрунтування позову позивач посилається на наступне. З 13.09.2011 року він перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати. Виплата та призначення пенсії максимальним розміром жодного разу не обмежувалася. Відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органі прокуратури» затверджено нові схеми посадових окладів працівників прокуратури. На підставі ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» та постанови КМУ №1013 у нього виникло право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року. 14.09.2016 року він звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії із розрахунку 90% від суми заробітної плати згідно довідки прокуратури області. Листом від 15.09.2016 року відповідач відмовив у задоволенні заяви та повідомив про те, що відповідно до п.5 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, з 01.06.2015 року скасовано норми щодо призначення пенсій відповідно до спеціальних законів, зокрема до Закону України «Про прокуратуру». Позивач вважає відмову відповідача щодо перерахунку пенсії із розміру 90% від суми заробітної плати неправомірною та просить суд хвалити рішення, яким визнати дії відповідача протиправними, зобовязати провести перерахунок пенсії за вислугу років за минулий період за 12 місяців, виходячи з розміру 90 відсотків від заробітної палати, зазначеної у довідці №18-43 від 11.02.2016 року виданою прокуратурою Дніпропетровської області, зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати, на підставі довідки прокуратури без обмеження граничного розміру виплати пенсії, зобовязати відповідача сплатити різницю від суми належної пенсії в розмірі 90 відсотків від заробітку із розрахунку заробітної плати, зазначеної у довідці від 11.02.2016 року і фактично виплаченої пенсії за 12 місяців та в подальшому виплачувати пенсію у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідці про заробітну плату від 11.02.2016 року до підвищення заробітної плати прокурорським працівникам або зміни пенсійного законодавства, стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В установлений в ухвалі судді про відкриття скороченого провадження у справі строк, представник відповідача подала заперечення, які обґрунтовує тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до ЗУ «Про прокуратуру».

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, правонаступником якого є Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 12 липня 2001 року, в розмірі 90% від суми заробітної плати.

14 вересня 2016 року позивач звернувся до Лівобережного обєднаного управління ПФУ в м. Дніпропетровську із заявою про перерахунок пенсії з довідкою про заробітну плату виданою прокуратурою Дніпропетровської області.

Листом за вих. № Б 60/03/15 від 15 вересня 2016 року відповідачем йому було відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» (а.с. 16).

З 1 квітня 2016 року УПФУ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська було реорганізовано шляхом злиття в Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1055 від 16 грудня 2015 року.

Згідно з частиною 1 ст. 50-1ЗУ «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч.2 ст.50-1ЗУ «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Згідно з ч.3 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» середньомісячна сума зазначених виплат за 24 та 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат за 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією чи за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно на 24 або на 60. Коригування зазначених виплат проводиться шляхом застосування коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин та вислугу років при призначенні пенсії враховуються в розмірах, встановлених на день звільнення з роботи, що дає право на даний вид пенсії.

Відповідно до ч.12 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), обчислення (перерахунок) пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Крім цього, відповідно до ч.17 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

В подальшому до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» вносились певні зміни.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011 року до статті 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Закон набрав чинності з 01 жовтня 2011 року) обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Внесені зміни до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосується порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 12, 17 ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Зазначена правова позиція щодо застосування ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в часі повністю обґрунтовується наступними правовими нормами та нормативними актами.

Так, відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та нормативні акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Зазначена вище правова позиція обґрунтовується рішеннями Конституційного Суду України (від 06.07.1999 року №8-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 11.10.2005 року №8-рп/2005, від 09.07.2007 р. №6-рп/2007) постановами Верховного Суду України від 10.12.2013 року (справа №21-348а13) та від 17.12.2013 року (справа №21-445а-13), що згідно зі ст.244-2 КАС України є обовязковою для судів, які зобовязані привести судову практику у відповідність до рішень згаданого суду.

Зокрема, відповідно до рішення Конституційного Суду України №8-рп/99 від 06.07.1999 року (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/22 від 20.03.2002 (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) зазначено, що Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини 1, 2 статті 8, частина 2 статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина 1 статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівникам органів прокуратури» №505 від 31.05.2012 року, яка набрала чинності 14.06.2012 року, затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, та у звязку з якою працівники прокуратури мають право на перерахунок пенсії з 01.07.2012 року.

Таким чином, всі зміни до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру», які були внесені (прийняті) після призначення позивачу пенсії, зокрема, щодо зменшення пенсії у відсотках, обмеження граничного розміру пенсії тощо не можуть бути застосовані при перерахунку пенсії, а тільки при призначенні пенсії працівникам прокуратури. В даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 12 та 17 статті 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (із змінами, що діяли на момент призначення пенсії), оскільки інших не існує.

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає до застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатом розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.237 цього Кодексу.

На думку суду, відповідач неправомірно відмовив у перерахунку позивачу раніше призначеної пенсії у розмірі 90% від суми місячного заробітку за останні 12 календарні місяці роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах перед звільненням без обмеження її максимального розміру, тому суд вважає зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії) у розмірі 90% від місячного заробітку за останні 12 календарні місяці роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах перед звільненням без обмеження її граничного розміру, та виплатити різницю, що виникне внаслідок перерахунку.

Що стосується дати, з якої слід проводити перерахунок пенсії, суд вважає за необхідне зазначити, відповідно до норм статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсія є періодичним (щомісячним) платежем, отже позивач щомісяця повинен був дізнаватися про порушення своїх прав відповідачем.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 19.09.2016 року, що підтверджується штампом суду (а.с.3). Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з 19.03.2016 року.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 17-19, 71, 94, 99, 100, 159-163, 237 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Лівобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-43 вих. 16 від 11.02.2016 року неправомірними.

Зобовязати Лівобережне обєднання управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» починаючи з 19.03.2016 року із розрахунку 90% від заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області №18-43 вих. 16 від 11.02.2016 року без обмеження граничного розміру виплати пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Стягнути з Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П.Румянцев