Справа № 815/3062/15
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3062/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурія О.В.,

- Крусяна А.В.,

при секретарі судового засідання Макогон С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015р. у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд" до Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

29.05.2015р. товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Березівкаагрошляхбуд" звернулось з позовом до Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - ДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.05.2015р. № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 653 130 грн., в т.ч. за основним платежем на 522 504 грн., штрафними санкціями - 130 626 грн., № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 725 700 грн., в т.ч. за основним платежем на 580 560 грн., та штрафними санкціями - 145 140 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що доводи ДПІ про нереальність господарських операцій з ТОВ "СКМПН" у жовтні 2014р. по придбанню товару є неправомірними, оскільки позивач отримав товар та використав у своїй господарській діяльності.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на законність та правомірній дій органу ДПІ при прийнятті оскаржуваних повідомлень-рішень. На підставі викладеного, просив у позові відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати судове рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у позові в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені та вбачається з матеріалів справи наступні обставини.

В ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Березівкаагрошляхбуд" з питань формування податкового кредиту і валових витрат по взаємовідносинам з ТОВ "СКМПН" за жовтень 2014р., за результатами якої 13.05.2015р. складений акт № 189/22-00/03579041, встановлені порушення:

- п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.5, пп.138.10.2, пп.138.10.3, п.138.10, п.138.12 ст.138 ПК України та п.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що призвело до заниження податку на прибуток за 2014р. на суму 522 504 грн.,

- ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, що призвело до заниження ПДВ за жовтень 2014р. на суму 580 560,23 грн.

До таких висновків ДПІ прийшла внаслідок непідтвердження реальності господарських операцій із контрагентом-постачальником ТОВ "СКМПН" при придбанні товару, в зв'язку із незнаходженням останнього за місцем реєстрації, відсутністю в нього виробничих потужностей для здійснення господарської діяльності, проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання (стор.9-20 акту перевірки).

За висновками акту перевірки 22.05.2015р. ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на 653 130 грн., в т.ч. за основним платежем на 522 504 грн., штрафними санкціями - 130 626 грн.,

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 725 700 грн., в т.ч. за основним платежем на 580 560 грн., та штрафними санкціями - 145 140 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності податковим органом обставин нереальності господарських операцій позивача із контрагентом-постачальником ТОВ "СКМПН".

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в редакції, чинної на час виникнення правовідносин, передбачалось, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат затрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що для здійснення господарської діяльності позивачем 30.05.2014р. укладений договір № 30/05-14 на поставку товару - в асортименті, кількості та за ціною, вказаними в рахунках і накладних, що є невід'ємною частиною цього договору.

На виконання умов вищезазначеного договору контрагентом позивача - ТОВ "СКМПН" протягом періоду, що перевірявся (жовтень 2014р.), на адресу ТОВ "Березівкаагрошляхбуд" поставлений товар: асфальт дрібнозернистий, бруски обрізні з хвойних порід, щебінь, гас для технічних цілей, цвяхи будівельні, вапно будівельне, кисень технічний газоподібний, мастило, електроди тощо, а позивач прийняв та оплатив отриманий товар, що підтверджується видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, виписками по рахунку, що підтверджують оплату за поставлений товар в безготівковій формі.

Позивачем доведено, що отриманий товар від ТОВ "СКМПН" він використав у власній господарській діяльності - на виконання підрядних договорів, укладених протягом вересня-жовтня 2014р. з Березівською міською радою, департаментом капітального будівництва Одеської ОДА та управлінням комунального господарства та будівництва м.Котовськ Одеської області, про що докладно зазначено судом першоїінстанції.

Доводячи нереальність господарських операцій позивача із вказаними контрагентами, податковий орган посилається на наявність податкової інформації про відсутність у контрагента-постачальника трудових ресурсів, складських приміщень, транспортних засобів, тобто відсутності в нього умов для здійснення господарських операцій у задекларованому обсязі (стор.9-10 акту перевірки).

Судова колегія зазначає, що певні порушення податкового законодавства контрагентом позивача не тягнуть за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту чи валових витрат по операціям з таким контрагентом.

Крім того, встановлені податковим органом будь-які факти незаконної діяльності контрагента платника податків повинні оцінюватися судом з урахуванням можливої обізнаності позивача щодо таких обставин, або наявної у позивача реальної можливості з'ясувати їх.

Докази, які б підтвердили той факт, що позивач був обізнаний про обставини діяльності контрагента-постачальника, в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням закріпленої в ст.204 ЦК України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст.71 КАС України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, ДПІ повинна була надати суду належні та достовірні докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем операції з придбання товару від зазначеного контрагента в реальності не виконувались, а мало місце лише документування цих операцій з метою завищення валових витрат та податкового кредиту без фактичного отримання від нього товару. Але такі дії тягнуть за собою кримінальну відповідальність за відповідними статтями Кримінального кодексу України для тих, хто їх вчиняє.

У даній справі ДПІ не посилається на факти вчинення представниками сторін по договору таких дій, і не надає докази притягнення їх до відповідальності за такі дії.

Судова колегія також враховує, що операції позивача із вказаним контрагентом, але за інший податковий період - вересень 2014р., були предметом іншого судового розгляду у справі № 815/4767/15. Так у постанові від 22 грудня 2015р. Одеський апеляційний адміністративний суд прийшов до висновку про реальність операції позивача з ТОВ "СКМПН", яке є є діючим, належним чином зареєстроване, має свідоцтво платника податку.

Аналіз наведених обставин в сукупності дає підстав для висновку, що позиція податкового органу про нереальність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом ґрунтуються на припущеннях, що є недостатнім для висновків про завищення позивачем податкового кредиту та валових витрат за рахунок сум по господарській операції з цим контрагентом та свідчить про незаконність прийнятих податкових повідомлень-рішень, які вірно скасовані судом першої інстанції.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Березівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян