Справа № 826/10841/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

09 листопада 2016 року № 826/10841/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Літвінової А.В., суддів Аблова Є.В., Мазур А.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до третя особаМіністерства оборони України Київський військовий ліцей імені Івана Богуна
провизнання протиправним та скасування наказу від 17.06.2016 №128 КП, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Київський військовий ліцей імені Івана Богуна, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України від 17.06.2016 №128 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення дисциплінарного стягнення позбавлення військового звання, на командира взводу офіцера-вихователя навчальної роти ліцеїстів Київського військового ліцею імені Івана Богуна майора ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідних уповноважених осіб Міністерства оборони України рішення суду про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства оборони України від 17.06.2016 №128 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення дисциплінарного стягнення позбавлення військового звання, на командира взводу офіцера-вихователя навчальної роти ліцеїстів Київського військового ліцею імені Івана Богуна майора ОСОБА_1 , розіслати згідно з розрахунком розсилки та довести до осіб офіцерського складу Збройних Сил України, які мають військові звання (обіймають посади), не нижчі за військове звання (посаду) майора ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваний наказ не ґрунтується на висновках службового розслідування, яке, при цьому, проведено за один день, матеріали оформлені у той самий день, що і прийнято наказ. Крім того, за твердженнями позивача, на момент прийняття оскаржуваного наказу ані Міністерство оборони України, ані Київський військовий ліцей імені Івана Богуна, ані будь-яки правоохоронний орган чи суд на території України або за її межами не мали у своєму розпорядженні вироку суду, що набрав законної сили, яким позивача засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України. Також, позивачем наголошено, що ОСОБА_1 внаслідок прийняття оскаржуваного наказу фактично двічі притягнуто до відповідальності за одне і те саме порушення, а саме: до дисциплінарної та кримінальної відповідальності.

Відповідач та третя особа проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши про правомірність оскаржуваного наказу, прийнятого у межах та на підставі наявних у Міністерства оборони України повноважень, з огляду на виявлений факт дисциплінарного проступку з боку позивача. Відповідачем також зазначено, що твердження позивача про те, що дисциплінарне стягнення накладено на нього у зв`язку із затриманням останнього правоохоронними органами, є помилковими, оскільки підставою для вказаного слугувало допущення позивачем порушень вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , Дисциплінарного статуту Збройних сил України, Військової присяги та усталених моральних норм.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
Наказом Міністерства оборони України «Про призначення службового розслідування» від 17.06.2016 №119 з метою з`ясування причин та обставин, що призвели до затримання правоохоронним органами командира взводу офіцера-вихователя майора ОСОБА_1 за підозрою в скоєнні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, наказано заступнику начальника ліцею по роботі з особовим складом начальнику відділення по роботі з особовим складом полковнику ОСОБА_2 по вказаному факту провести службове розслідування.

На підставі викладеного, заступником начальника ліцею по роботі з особовим складом начальнику відділення по роботі з особовим складом полковником ОСОБА_2 проведено службове розслідування за вказаним фактом, за результатами чого складено акт від 17.06.2016 , у висновках якого зазначено, що зібраними у ході службового розслідування матеріалами підтверджено факт затримання правоохоронними органами командира взводу офіцера-вихователя 4 навчальної роти ліцеїстів майора ОСОБА_1 за підозрою в скоєнні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України. Вказаний випадок трапився внаслідок особистої недисциплінованості командира взводу офіцера-вихователя 4 навчальної роти ліцеїстів майора ОСОБА_1 та низького рівня виховної роботи та вимогливості до підлеглого особового складу з боку командира 4 навчальної роти ліцеїстів старшого офіцера-вихователя підполковника ОСОБА_3 .

Надалі, наказом Міністерства оборони України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 17.06.2016 №128 КП за неналежне виконання службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни на командира взводу офіцера-вихователя навчальної роти ліцеїстів Київського військового ліцею імені Івана Богуна ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «позбавлення військового звання». Крім того, даним наказом встановлено розіслати його, згідно з розрахунком розсилки та довести до осіб офіцерського складу Збройних Сил України, які мають військові звання (обіймають посади), не нижчі за військове звання (посаду) майора ОСОБА_1 .

Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

Відповідно до пункту 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (стаття 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»).

У силу пункту 3 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків (стаття 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»).

При цьому, статтею 5 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Приписами пункту 45 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Так, згідно з пунктом 68 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Пунктами 84 та 85 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

З огляду на викладене, суд одразу звертає увагу, що наведеними законодавчими положеннями визначено лише максимальний строк проведення службового розслідування, який складає один місяць, відтак, твердження позивача про занадто швидке проведення службового розслідування, що свідчить, на думку останнього, про певні порушення під час його проведення, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду даної справи.

У відповідності до пункту 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого (пункт 87 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України»).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу, підставою для прийняття останнього слугували висновки відповідача про неналежне виконання позивачем службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та порушення останнім військової дисципліни.

Так, Законом України від 24.03.1999 №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Згідно з пунктом 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

При цьому, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (пункт 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

За результатами службового розслідування, оформленого актом від 17.06.2016, встановлено, що 16.06.2016 прокурором військової прокуратури Київського гарнізону до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження №0000115 від 16.06.2016 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України за фактом вимагання неправомірної вигоди службовою особою Київського військового ліцею імені Івана Богуна, командиром взводу офіцером-вихователем навчальної роти ліцеїстів майором ОСОБА_1 . Попередньо встановлено, що майор ОСОБА_1 вимагав та отримав від громадянина гроші у сумі 1900 євро за сприяння у зарахуванні на навчання до Київського військового ліцею імені Івана Богуна, у зв`язку з чим ОСОБА_1 станом на момент проведення службового розслідування перебував у військовій прокуратурі Київського гарнізону для допиту та обрання відносно нього запобіжного заходу.

З огляду на викладене вбачається, що підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення слугували висновки службового розслідування про неналежне виконання останнім службових обов`язків, визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та порушення військової дисципліни. При цьому, факт затримання позивача за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, слугував лише причиною для проведення службового розслідування, а не застосування до позивача мір дисциплінарної відповідальності. Відтак, твердження позивача про передчасність прийняття оскаржуваного наказу є необґрунтованими, з урахуванням того, що сам факт вчинення ним злочину, передбаченого статтею 368 Кримінального кодексу України, позивачем під час судового розгляду даної адміністративної справи не заперечувався, що, крім того, підтверджується вироком Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2016 у справі №757/31685/16-к, згідно з яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 368 Кримінального кодексу України.

У той же час, твердження позивача про притягнення його двічі до відповідальності за одне й те саме порушення суд також визнає необґрунтованими, оскільки приписами частини першої статті 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, натомість, у спірних правовідносинах до позивача застосовано два різних види відповідальності кримінальну та дисциплінарну, з урахуванням того, що правопорушення в обох випадках не є ідентичними, у відповідності до наведених вище висновків суду.

Враховуючи все викладене, суд дійшов до висновку про правомірність оскаржуваного наказу, прийнятого у межах та на підставі наявних у відповідача повноважень. При цьому, позовні вимоги, які полягають у зобов`язанні відповідача вчинити певні дії, є похідними від розглянутої вище позовної вимоги, у задоволенні якої суд дійшов до висновку про відмову у її задоволенні, а тому вимога про зобов`язання відповідних уповноважених осіб Міністерства оборони України рішення суду про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства оборони України від 17.06.2016 №128 КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення дисциплінарного стягнення позбавлення військового звання, на командира взводу офіцера-вихователя навчальної роти ліцеїстів Київського військового ліцею імені Івана Богуна майора ОСОБА_1 , розіслати згідно з розрахунком розсилки та довести до осіб офіцерського складу Збройних Сил України, які мають військові звання (обіймають посади), не нижчі за військове звання (посаду) майора ОСОБА_1 , також задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Аблов Є.В.

Мазур А.С.