Справа № 509/1282/16-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 509/1282/16-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гандзій Д.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Романішина В.Л.,

судді - Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольскої селищної ради Овідіопольського району Одеської області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, за участю третьої особи ОСОБА_2 про скасування рішення від 23.03.2015 року № 1502-VI, зобов`язання надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та прийняття рішення щодо приватизації земельної ділянки.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірного рішення та бездіяльності.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року у задоволенні вищенаведеного позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даного позову та відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником будинку за адресою АДРЕСА_1.

Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 0,09 га, яка знаходиться у користуванні позивача (була надана у постійне користування попередньому власнику для обслуговування вищенаведеного будинку) /а.с. 12, 13/.

Позивач двічі звертався до відповідача з заявою про своє бажання приватизувати вищенаведену земельну ділянку /а.с. 15, 101-102/.

Рішення саме щодо приватизації земельної ділянки позивача за жодною з заяв не було прийнято (прийняття певного рішення передбачено ч. 2 ст. 118 ЗК України).

Тобто, вищенаведені заяви позивача не були розглянуті відповідачем.

Рішенням відповідача від 23 березня 2015 року № 1502-VI було надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 (сусідня земельна ділянка з позивачем).

Щодо зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для приватизації вищенаведеної ділянки.

Відповідно до ст. 19 Основного Закону України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок приватизації земельних ділянок, що знаходяться у користуванні громадян регламентовано ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України.

З зазначених норм не вбачається, що у разі, якщо користувач-приватизатор земельної ділянки бажає самостійно виготовити технічні матеріали або проект землеустрою, у органів місцевого самоврядування існує обовязок надавати дозвіл на таке виготовлення або у користувача-приватизатора є необхідність в отриманні такого дозволу.

Тобто, зазначена документація виготовляється без будь-яких дозволів.

Отже, суд не може зобов`язати відповідача надати не передбачений нормами діючого законодавства дозвіл.

Щодо зобовязання прийняти рішення про приватизацію земельної ділянки позивача.

Частиною 1, 2 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Отже, порядок приватизації земельних ділянок наступний.

Користувач земельної ділянки звертається до органу місцевого самоврядування виключно з заявою про своє бажання приватизувати земельну ділянку.

У місячний строк, з моменту отримання такої заяви, у органу місцевого самоврядування виникає обов`язок прийняти рішення саме щодо приватизації земельної ділянки, а не будь-якого іншого рішення (наприклад про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою).

Позивач двічі звертався до позивача з заявою про своє бажання приватизувати земельну ділянку, що знаходиться у його користуванні.

Жодного разу відповідач не прийняв належного рішення.

Отже, у відповідача існує обов`язок прийняти рішення щодо приватизації земельної ділянки позивача у строк встановлений Законом - один місяць.

Щодо скасування рішення про надання дозволу третій особі-сусідці позивача на виготовлення проекту землеустрою.

З норм діючого законодавства, зокрема ст. 118 ЗК України, не вбачається, що надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки, навіть для цілей передачі у власність, може будь-яким чином порушити права (користування, приватизації тощо) сусідніх користувачів землі.

За наслідками такого рішення може бути виготовлений лише проект.

Таке порушення може бути лише у випадку прийняття органом місцевого самоврядування рішення саме про передачу у власність такої земельної ділянки з порушенням меж сусідніх ділянок.

На час розгляду справи у суді першої інстанції такого рішення не існувало.

Окрім того, органу місцевого самоврядування, для прийняття рішення щодо приватизації земельної ділянки, необхідні лише відповідна заява користувача земельної ділянки та технічні матеріали і документи на підтвердження виключно розмірів земельної ділянки, яка приватизується.

Будь-яка згода сусіднього землекористувача для вищенаведеної приватизації не потрібна.

Тобто, по Закону особа має право на приватизацію (отримання у власність) усієї площі земельної ділянки, що перебуває у її користуванні.

Таким чином, вимоги про скасування спірного рішення задоволенню не підлягають.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість даного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Пунктом 4 ст. 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 вересня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Овідіопольску селищну раду Овідіопольського району Одеської області, у місячний строк з дня набрання законної сили даної постанови, прийняти рішення щодо приватизації земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1, площею 0,09 га, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/