Справа № П/811/1009/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2016 року справа № П/811/1009/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Притули К.М.
за участю секретаря: Потєхіної І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в якому просить суд:
1) визнати протиправною бездіяльність військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 про надання направлення для проходження військово лікарської комісії;
2) зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_1 прийняти рішення за рапортом солдата ОСОБА_1 від 19.07.201 року про направлення для проходження військово-лікарської комісії;
3) стягнути з військової частини польова пошта НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за моральну шкоду в розмірі 7250 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, неодноразово звертався до відповідача з рапортами про направлення його для проходження військово-лікарської комісії, однак відповідач не приймає рапорти, що свідчить про його бездіяльність
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи (а.с.82-83).
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 21.05.2014 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження громадянами військової служби у Збройних силах України строком на 3 роки з Міністерством оборони України, в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника Кучера Я.О. (а.с.9-10).
Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №50 від 14.07.2014 р. був направлений для виконання бойових завдань в зону АТО. Безпосередньо в зоні АТО позивач перебував з 16 липня 2014 року по 28 серпня 2014 року (а.с. 11).
У листопаді 2015 р. у зв`язку з різким погіршенням самопочуття позивач був направлений на обстеження у Військово медичний клінічний центр Південного регіону. Згідно свідоцтва про хворобу ВЛК ВМКЦ Південного регіону №2128 від 19.11.2015 р., позивач визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с.13).
08 червня 2016 року, позивачем направлено відповідачу засобами поштового зв`язку рапорт про направлення його для проходження військово-лікарської комісії, надання службової та медичної характеристик. Зазначений рапорт направлено за місцем розташування 57 ї бригади, до складу якої входить військова частина НОМЕР_1 (а.с.29).
05 липня 2016 року, позивачем повторно направлено рапорт з медичними документами командиру військової частин польова пошта НОМЕР_1 (відділення "Нової пошти №12"м. Миколаєва), в зв`язку з перебуванням військової частини на полігоні "Широкий Лан". Однак, 14.07.2016 р. документи повернуті позивачу, в зв`язку з відмовою адресата від їх отримання (а.с.30,39).
В судовому засіданні, позивач пояснив, що 14.07.2016р. він особисто поїхав на полігон "Широкий лан" з метою особисто передати рапорт про направлення його на ВЛК та медичні документи, які підтверджують його захворювання. Однак документи в нього прийняти знову відмовились (а.с.35).
В зв`язку з тривалою відмовою відповідача приймати рапорти позивача, останній 19.07.2016 року звернувся до військового прокурора Південного регіону з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності службових осіб відповідача (а.с.32).
Крім того, 19.07.2016 р. позивач звернувся до Командувача оперативного командування "Південь" з рапортом про передачу відповідачеві його рапорту (а.с.31).
При цьому, представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, зазначила, що рапорти позивача не розглянуті, в зв`язку з тим, що не зареєстровані в стройовій частині військової частини та, відповідно, не передані на розгляд командирові військової частини НОМЕР_1 на розгляд. При цьому, пояснень з приводу небажання отримати рапорти ОСОБА_1 представник відповідача не надала.
Надаючи оцінку спірним відносинам суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі за тестом - Закон).
Питання звільнення з військової служби врегульоване ст.26 Закону.
Пунктом "б" ч.6 вказаної статті Закону передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.
Відповідно до ч.9 ст.26 Закону звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі за текстом - Положення).
Відповідно до пункту 35 Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення):
1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж", "и", "і", "ї", "й" та "л" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
2) за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в","д", "з" та "к" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
При цьому, військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я (п.240 Положення).
Придатність військовослужбовців до військової служби за станом здоров`я визначає військово лікарська експертиза, для проведення якої створюються військово лікарські комісії, які діють на підставі Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого Міністерством юстиції України 17.11.2008 р. за №1109/15800.
Згідно з вимогами п.6.1 пп."б" зазначеного Положення, медичний огляд військовослужбовців проводиться за направленням прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів військової служби правопорядку Збройних сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Таким чином, із аналізу зазначених положень слідує, що законодавством чітко передбачена необхідність направлення військовослужбовця, в разі виявлення захворювання в період проходження ним військової служби, на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби. При цьому однією із умов проведення медичного огляду ВЛК військовослужбовців, які направленні на нього з приводу каліцтва, одержаного у період проходження ним військової служби, є наявність довідки про обставини його одержання.
В даному випадку із матеріалів справи вбачається, що в після отримання влітку 2014 року контузії, стан здоров`я позивача погіршився. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 12.01.2015 р. по 30.01.2015 р. позивач проходив лікування в Кіровоградському обласному госпіталі для інвалідів Вітчизняної війни (а.с.15), з 06.07.2015 р. по 20.07.2015 р. в КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда" (а.с.16), з 27.07.2015 р. по 15.08.2015 р. та з 02.10.2015 р. по 10.10.2015р. позивач проходив курс амбулаторного лікування в КЗ "Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1" (а.с.17).
В судовому засіданні позивач пояснив, що через значне погіршання стану здоров`я та відсутність позитивного результату від лікування він був направлений на обстеження у військово медичний клінічний центр Південного регіону, де перебував у неврологічному відділенні клініки нейрохірургії та неврології з 05.11.2015 р. по 18.11.2015 р. (а.с.14).
Згідно свідоцтва про хворобу ВЛК ВМКЦ Південного регіону №2128 від 19.11.2015 р., позивач визнаний обмежено придатним до військової служби (а.с.13).
В подальшому, в зв`язку з необхідністю проходити лікування позивача направлено до Кіровоградського обласного госпіталю для ветеранів війни, де проходив лікування у неврологічному відділенні з 03.12.2015 р. по 22.12.2015р., а з 22.12.2015 р. по 06.01.20156 р. у хірургічному відділені цього ж госпіталю (а.с.18-19).
Крім того, з 11.01.2016 р. по 23.01.2016 р. позивач проходив лікування в КЗ "Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1" (а.с.20), продовживши лікування до 04.02.2016 р. в амбулаторії №2 КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровограда" (а.с.20,зв. бік).
Позивач в судовому засіданні пояснив, що після лікування повернувся до частини для проходження служби, однак в зв`язку з погіршенням стану здоров`я та поганим самопочуттям, командиром військової частини надано йому відпустку з 11.02.2016 р., строком на 10 діб (а.с.22).
Так, позивач зазначав, що з 22.02.2016 р. до 10.03.2016 року проходив курс амбулаторного лікування в КЗ " Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1" з діагнозом поперековий остеохондроз (а.с.21).
З 21.03.2016 р. по 05.04.2016 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда" (а.с.23).
З 18.04.2016 р. по 06.05.2016 р. позивач проходив курс амбулаторного лікування в КЗ " Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1" (а.с.24), однак в в зв`язку з погіршенням стану здоров`я був госпіталізований до КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда" (період лікування з 31.05.2016р. по 10.06.2016р.) (а.с.25).
З 17.06.2016 р. по 04.07.2016 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда". За результатами лікування визначено, що працездатність обмежена, рекомендовано направити на ВЛК та МСЕК з метою визначення ступеню працездатності (а.с.26).
З 06.07.2016 р. по 16.07.2016 р. позивач проходив курс амбулаторного лікування в КЗ " Поліклінічне об`єднання м. Кіровограда №1" (а.с.27).
З 27.07.2016 р. по 08.08.2016 р. позивач проходив лікування в терапевтичному відділенні КЗ "Центральна міська лікарня м. Кіровограда". Направлений для вирішення питання працездатності на ВЛК (а.с.28).
Із зазначеного слідує, що отримання ОСОБА_1 захворювання в період проходження ним військової служби, на переконання суду, дає достатні правові підстави для направлення позивача на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби.
Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач вказує на те, що рапорт позивача не був зареєстрований в стройовій частині військової частини та, відповідно, не був переданий безпосередньо командиру військової частини НОМЕР_1 на розгляд, в зв`язку з чим і не було видано направлення на медичний огляд до ВЛК.
Такі доводи представника відповідача суд оцінює критично, оскільки із матеріалів справи слідує, що позивачем неодноразово направлялись рапорти про направлення його на ВЛК на адресу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується цінними листами із описом їх вкладень (а.с. 36-40).
Однак вказані листи повернуті не врученими відповідачу, із відміткою поштового відділення зв`язку "за відмовою адресата від отримання".
Таким чином, підставою не вручення вказаних листів із матеріалами, які підтверджували наявність у позивача загального захворювання, стала пасивна поведінка відповідача, яка полягала у не бажанні останнього його отримати, адже протягом встановленого терміну зберігання поштового відправлення відповідач не вчинив жодних дій за для отримання адресованого йому цінного листа від позивача.
Вирішуючи даний спір слід також враховувати, що відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Аналіз цієї норми Основного Закону України дає підстави стверджувати про встановлення у ній фундаментальних соціальних цінностей держави, таких як людина, її життя і здоров`я, а також про визначення змісту і спрямованості діяльності держави, які полягають в утвердженні прав і свобод людини та їх гарантій, встановленні відповідальності держави перед людиною за її діяльність із врахуванням її обов`язків.
Таким чином, життя та здоров`я людини є конституційно закріпленими, фундаментальними соціальними цінностями держави, забезпечення збереження яких є одним із основних напрямків її діяльності. Відтак, життя та здоров`я позивача не можна ставити в залежність до обставин проходження нею військової служби на які посилається відповідач, оскільки в даному випадку саме збереження здоров`я позивача має бути пріоритетом, а дії військової частини не повинні спричиняти ще більші негативні наслідки для життя та здоров`я позивача.
З огляду на усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач фактично на протязі року не вжив усіх належних заходів щодо встановлення причин відсутності позивача на службі та проявив небажання встановлювати ці обставин, про що свідчить його пасивна поведінка відносно отримання цінних листів із документами, які містили інформацію про хворобу позивача.
Наведене дає підстави для висновку, що відповідач безпідставно не направив ОСОБА_1 на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби.
Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка виразилась у не видачі направлення на проходження огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеня її придатності до військової служби, підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Таким чином, враховуючи, що бездіяльність відповідача позбавляє позивача, який в період проходження військової служби захворів, в подальшому вирішити питання щодо його придатності для проходження військової служби, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення решти позовних вимог, а саме прийняти рішення за рапортом солдата ОСОБА_1 від 19.07.2016 року про направлення для проходження військово-лікарської комісії.
Надаючи правову оцінку позовній вимозі щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.
Щодо вимоги позивача про стягнення компенсації за моральну шкоду в сумі 7250грн., відповідно до наявних в матеріалах справи документів вказана вимога свого достатнього підтвердження не знайшла, а тому задоволенню не підлягає.
Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги.
В статті 23 ЦК України законодавець чітко визначив, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Таким чином, під моральною шкодою розуміється втрата немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.
Позивач не довів суду наявність заподіяної шкоди у вигляді душевних переживань та страждань, яких зазнав у зв`язку з такими діями відповідача. Крім того, не навів переконливих мотивів в обґрунтування зазначеної суми. Суд, виходячи із засад справедливості, вважає, що такі дії (бездіяльність) відповідача не могли заподіяти позивачу моральних страждань.
Позивачем під час пред`явлення позову заявлено позовну вимогу щодо надання звіту про виконання рішення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача судом частково не приймаються до уваги виходячи з вище зазначеного.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивач за законом звільнений від сплати судового збору, а відповідачами не надано суду документального підтвердження судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відтак питання про стягнення зі сторін судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 94, 162, 163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 про надання направлення для проходження військово лікарської комісії.
Зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_1 прийняти рішення за рапортом солдата ОСОБА_1 від 19.07.2016 року про направлення для проходження військово-лікарської комісії
Встановити Військовій частині польова пошта НОМЕР_1 строк для подання звіту для виконання судового рішення та зобов`язати відповідача надати такий звіт протягом 10 днів, після набрання законної сили рішення суду.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду К.М. Притула