Справа № 813/2890/15
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2016 р. м. Київ К/800/52622/15

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді - Олексієнка М.М. (доповідач),

суддів: Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

з участю секретаря судового засідання Пасічніченко А.А. представника Генеральної прокуратури України Хоральського С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генерального прокурора України про визнання неправомірними дій щодо розгляду скарг та зобов'язання вчинити дії по їх розгляду, за касаційною скаргою представника Генеральної прокуратури України на судові рішення Львівського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії Генерального прокурора України, допущені при розгляді його скарг від 2, 10 та 14 травня 2015 року, щодо неналежної діяльності прокурорів Львівської області при нагляді за досудовим розслідуванням;

зобов'язати відповідача надати відповіді на зазначені звернення у відповідності до законів «Про прокуратуру», «Про звернення громадян».

Посилався на те, що Генеральний прокурор України в порушенні вимог чинного законодавства, в тому числі статті 40 Конституції України, не розглядає його скарги на протиправність дій та рішень прокурорів Львівської області, допущених при нагляді за дотриманням норм права при розслідуванні кримінальних проваджень відносно керівництва ПАТ «Львівгаз».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року, залишеною без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 25 листопада 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Генерального прокурора України щодо розгляду і вирішення скарг ОСОБА_2 від 2 травня 2015 року та від 14 травня 2015 року на протиправні дії прокурорів Львівської області, зобов'язано розглянути зазначені скарги У решті в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з порушення відповідачем приписів чинного законодавства щодо звернення громадян, оскільки скерування скарг тим органам, на які вони подані, суперечить частині четвертій статті 7 Закону України «Про звернення громадян»

У касаційній скарзі представник Генеральної прокуратури України, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати в частині задоволення позову і закрити провадження у справі. Вказує на те, що спір підлягає вирішенню в порядку кримінального процесуального судочинства.

Позивач у запереченні на касаційну скаргу акцентував увагу на тому, що він оскаржує управлінські дії Генерального прокурора України, а отже такий спір необхідно вирішувати за правилами адміністративного судочинства.

Вислухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з наступних підстав.

Визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ та поняття справи адміністративної юрисдикції наведені у пункті 1 частини першої статті 3, статтях 4, 17 КАС України. Відповідно до положень цих норм, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 про офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони право і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

За правилами вказаних норм, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Аналізуючи положення вище згаданих норм, та враховуючи вимоги, наведені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року (справа № 21- 1666а15) вказав на те, що спір, який стосується правомірності дій Генеральної прокуратури України при розгляді скарг на дії працівників районної прокуратури та прокуратури міста, які здійснюють перевірку заяв про злочини, не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Як установлено судами попередніх інстанцій, скарги ОСОБА_2 стосувалися бездіяльності органів досудового розслідування та прокуратури Львівської області, допущені під час розслідування кримінальних проваджень та нагляду за дотриманням законодавства, зокрема щодо неналежного розслідування, закриття проваджень, тому позивач вимагав від Генерального прокурора України вжити дієвих заходів реагування.

Звернення від 02.05., 10.05.2015 року скеровані до прокуратури Львівської області для організації перевірки і повідомлення заявника про вжиті заходи, а на скаргу від 10.05.2015 року, яка стосувалася незгоди з апеляційною скаргою Генеральної прокуратури України на постанову Львівського окружного адміністративного суду, надана відповідь.

З такими рішеннями ОСОБА_2 не погодився і оскаржив їх в порядку адміністративного провадження.

Виходячи зі змісту вище згаданої постанови Верховного Суду України, при визначенні юрисдикцій у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень має значення, в тому числі, і предмет спору. У разі, коли він виник чи пов'язаний з кримінальним розслідуванням, то на такі правовідносини юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди першої і апеляційної інстанцій помилково розглянули справу в порядку адміністративного судочинства, тому ухвалені судові рішення підлягають скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника Генеральної прокуратури України задовольнити частково.

Судові рішення Львівського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року скасувати та закрити провадження у справі.

Роз'яснити ОСОБА_2 про можливість звернення до суду в порядку кримінально-процесуального законодавства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: