Справа № 802/1694/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 листопада 2016 р. Справа № 802/1694/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Волощук А.М.,

представника позивача Андрейчук А.І.,

представника відповідача Кононова В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Поділля"

до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Поділля" (далі - ТОВ "Птахофабрика Поділля") звернулось до суду з позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) № від 04.10.2016 року про зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми ПДВ на 36 667 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Птахофабрика Поділля" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "Техагро-Трейд" за квітень 2015 року відповідачем складено акт № 939/1402/34143431 від 13.09.2016 року, яким встановлено завищення суми від'ємного значення ПДВ, яка включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації) за квітень 2015 року на 36 667 грн. На підставі вказаного акту перевірки 04.10.2016 року відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке, на думку платника податків, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню. Зокрема позивач зазначає, що реальність господарських операцій з ТОВ "Техагро-Трейд", про фіктивність яких стверджує податковий орган, повністю підтверджується сукупністю необхідних первинних бухгалтерських документів і придбаний у вказаного контрагента товар використовується у власній господарській діяльності. При цьому відповідач жодними належними та допустимим доказами не підтверджує своїх висновків про безтоварність спірної господарської операції, а всі його доводи ґрунтуються винятково на припущеннях.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні до викладеного у позовній заяві. Просить суд адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив. Вважає, що при проведенні позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ "Птахофабрика Поділля" і прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Вінницька ОДПІ діяла з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші здобуті у ході розгляду справи докази, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити з огляду на таке.

Встановлено, що ТОВ "Птахофабрика Поділля" як юридична особа зареєстроване Вінницькою районною державною адміністрацією 17.03.2006 року (ідентифікаційний код 34143431). Починаючи з 17.03.2006 року позивач перебуває на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ та з 12.04.2006 року зареєстрований платником ПДВ.

Основним видом діяльності підприємства згідно з КВЕД є роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, оптова торгівля живими тваринами, неспеціалізована оптова торгівля, вантажний автомобільний транспорт, оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, вирощування інших багаторічних культур, вирощування інших однорічних і дворічних культур, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння, олійних культур, вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів, інший пасажирський наземний транспорт, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, розведення свійської птиці, виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах,оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами, діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України та на виконання наказу Вінницької ОДПІ № 1087 від 02.09.2016 року в період з 05.09.2016 року по 06.09.2016 року відповідачем проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "Птахофабрика Поділля" з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "Техагро-Трейд" за квітень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 939/1402/34143431 від 13.09.2016 року, яким зроблено висновки про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 209.3 ст. 209 ПК України, в результаті завищення суми від'ємного значення ПДВ, яка включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації) за квітень 2015 року на суму 36 667 грн. ( а.с. 11-32).

Не погодившись з вказаними висновками акту перевірки, ТОВ "Птахофабрика Поділля" у встановленому законом порядку подало заперечення на акт за вих. № 436 від 22.09.2016 року (а.с. 34-37). Листом Вінницької ОДПІ від 29.09.2016 року № 38926/10/02-28-1402 позивача повідомлено про відхилення заперечень та залишення без змін акту перевірки № 939/1402/34143431 від 13.09.2016 року.

04.10.2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за № про зменшення ТОВ "Птахофабрика Поділля" розміру від'ємного значення суми ПДВ на 36 667 грн. (а.с. 45-47).

Зазначене рішення суб'єкта владних повноважень є предметом спору у цій адміністративній справі. Надаючи йому правову оцінку, суд виходить з таких мотивів.

Як встановлено контролюючим органом, у період, що перевірявся, ТОВ "Птахофабрика Поділля" перебувало в господарських взаємовідносинах з ТОВ "Техагро-Трейд" у зв'язку з поставкою товару (двигуна до вантажного автомобіля). Водночас відповідач стверджує, що фактичного здійснення цієї господарської операції не було, а тому позивач безпідставно сформував податковий кредит за такою операцією.

Перевіряючи обґрунтованість вказаних висновків Вінницької ОДПІ суд зазначає, що в силу положень пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту згідно із п. 198.2 ст. 198 ПК вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктами 201.7, 201.8, 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, в разі видачі покупцю контрагентом, який зареєстрований як платник ПДВ, податкових накладних з усіма необхідними реквізитами, визначеними законом, такий покупець має право на включення цього податку до складу податкового кредиту за звітній податковий період.

На спростування висновків Вінницької ОДПІ позивачем надано ряд первинних бухгалтерських документів, які, на його думку, підтверджують правомірність формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Техагро-Трейд"за квітень 2015 року

Аналіз таких документів засвідчує, що 31.03.2015 року між ТОВ "Птахофабрика Поділля" і ТОВ "Техагро-Трейд" було укладено Договір поставки № 97/015 (а.с. 48-53). Відповідно до п. 1.1 цього договору ТОВ "Техагро-Трейд" зобов'язувалося поставити та передати у власність позивача товар, а останній - прийняти та оплатити продукцію виробничо-технічного призначення, як власного виробництва постачальника, так і придбану ним в будь-яких інших суб'єктів господарювання та дозволену до використання в Україні.

Згідно із специфікацією № 1 до вищезазначеного договору ТОВ "Техагро-Трейд" взяло на себе зобов'язання поставити позивачу двигун "КАМАЗ" 1-ої комплектації 740.10 (210 к.с.) в зборі 2013 року випуску в кількості 1 шт. за ціною 220 000 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставки товар, що продається, повинен бути новим, не бувшим у використанні та оригінальним, належним чином розмитненим та сертифікованим (у випадку необхідності) для використання в Україні. Якість товару повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, що встановлює вимоги до його якості та підтверджуватись належними документами (паспорт на товар, сертифікат якості та інші документи, визначені законодавством), що підлягають передачі продавцем покупцю одночасно з товаром. Товар передається покупцю належним чином упакований та промаркований.

Якщо відповідною специфікацією на поставку товару не буде передбачено інше, поставка товару здійснюється силами і засобами постачальника на склад покупця за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Степанівка, вул. Обревського, 1 (п. 4.1 Договору поставки).

Факт поставки вказаного товару підтверджується видатковою накладною № 9 від 09.04.2015 року за підписами уповноважених представників сторін договору (а.с. 54).

Крім того, у зв'язку із поставкою товару контрагентом позивача виписано податкову накладну № 10 від 09.04.2015 року, яка зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних за № 16101507 (а.с. 57, 60).

Оплату за придбаний товар здійснено в повному обсязі у безготівковій формі згідно з платіжним дорученням № 15073 від 10.04.2015 року. Розрахунки з постачальником в бухгалтерському обліку позивача належним чином відображено по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками", що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю та карткою рахунку 631 по контрагенту ТОВ "Техагро-Трейд" за квітень 2015 року (а.с. 58-59).

Передача придбаного товару здійснювалась за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Степанівка, вул. Обревського, 1 - склад ТОВ "Птахофабрика Поділля". При цьому доставка товару до місця його передачі була виконана за рахунок та силами постачальника, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 39 від 07.04.2015 року (а.с. 55). Разом з товаром позивачу передано товаросупровідний документ - сертифікат відповідності № РОСС RU.MT14/B22189 (а.с. 56).

На підтвердження реальності господарських операцій та правомірності заявлених позовних вимог позивачем також надано докази подальшого використання придбаного у ТОВ "Техагро-Трейд" товару у господарській діяльності підприємства. З їх змісту слідує, що отриманий від даного контрагента двигун був встановлений силами автотранспортного цеху ТОВ "Птахофабрика Поділля" на транспортний засіб марки "КАМАЗ" моделі 5320, д.н.з. АВ 5722 АН, належний позивачу на праві власності (а.с. 61).

Як стверджує позивач, такий транспортний засіб використовується підприємством для здійснення господарської діяльності, а саме для щоденного розвезення кормів птиці. Водночас факт встановлення двигуна на вантажний автомобіль марки "КАМАЗ" моделі 5320, д.н.з. АВ 5722 АН, позивач підтверджує актом приймання-передачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих об'єктів від 29.05.2015 року (а.с. 62).

Аналізуючи вищевказані документи суд враховує, що Податковий кодекс України не встановлює вимог до форми чи виду документів, які були б належні для цілей податкового обліку, тобто були обов'язковими для підтвердження формування податкового кредиту.

Відтак підлягають застосуванню загальні вимоги до первинного документу, встановлені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Надані позивачем документи (договори, видаткові та податкові накладні, платіжні доручення тощо) є первинними документами у розумінні вимог статті 9 цього Закону та у своїй сукупності повністю підтверджують факт здійснення спірної господарської операції.

При цьому співставленням відомостей, зазначених у таких документах, судом не встановлено будь-яких розбіжностей щодо обсягу, дати та вартості поставленого для ТОВ "Птахофабрика Поділля" товару.

Таким чином, сукупність первинних, платіжних та інших документів, які зазвичай супроводжують відповідні господарські операції підтверджує фактичне виконання договору поставки № 97/015 від 31.03.2015 року і не дає підстав для сумніву у їх реальності.

Крім того, факти виявлених порушень податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, повинні викладатись в акті перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Натомість відповідачем, хоча і взято до уваги вищевказані первинні документи, однак не надано їм належної оцінки. Також не наведено відповідачем обставин, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій або інших обставин, які б могли свідчити про їх фіктивність чи про те, що дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди.

Доводи відповідача щодо наявності у товарно-транспортній накладній № 39 від 07.04.2015 року розбіжностей в частині місця складання накладної та місця навантаження товару, а також щодо не заповнення окремих граф накладної судом оцінюються критично, оскільки аналіз змісту накладної вказує на правильність її оформлення та відсутність будь-яких істотних недоліків, які б давали підстави для висновку про неналежність цього документу. До того ж, судом встановлено, що позивач не мав жодного відношення до перевезення, оскільки замовником послуг з перевезення був постачальник товару.

Обґрунтовуючи висновки акту перевірки контролюючий орган переважно посилається на податкову інформацію про ТОВ "Техагро-Трейд" та його контрагента ТОВ "Консул 2014" (а.с. 24-28), відповідно до якої придбання товарів (робіт, послуг) між такими господарюючими суб'єктами не підтверджено стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій, відсутністю ділової мети та необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Проте вищезазначені доводи відповідача є безпідставними і судом до уваги не беруться, оскільки Податковий кодекс України виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання. Положення щодо надмірної сплати податку, як необхідної умови його повернення з бюджету платникові, стосується саме цього платника і сплати ним податку в ціні товарів (послуг) постачальникам. Несплата продавцем податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Вказана правова позиція підтверджена і постановами Верховного Суду України від 22.10.2010 року та 31.01.2011 року. Крім того, вона повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 22.01.2009 року (справа "БУЛВЕС" АД проти Болгарії") констатував, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

При вирішенні даного публічно-правового спору суд також бере до уваги ту обставину, що у ході розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів як на підтвердження факту розслідування кримінальних правопорушень щодо посадових осіб контрагента позивача, так і доказів винесення судом або іншими уповноваженими суб'єктами рішень обвинувального характеру, які могли б підтвердити висновки акту перевірки.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення контролюючого органу, яким платнику податків зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Вінницької ОДПІ № від 04.10.2016 року, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № від 04.10.2016 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика Поділля" (ідентифікаційний код 34143431) судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (ідентифікаційний код 39476158).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сало Павло Ігорович