Справа № 823/1650/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

823/1650/16

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 листопада 2016 року справа № 823/1650/16

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Тимошенко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви приватного підприємства «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант» до державної податкової інспекції у м. Черкаси Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа Черкаська міська рада про скасування наказу та визнання недійсними перевірок,

встановив:

07 листопада 2016 року до суду з позовною заявою звернулося приватне підприємство «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант», в якій просить:

1) скасувати наказ ДПІ у м. Черкаси №843 від 29.05.2014 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки приватного підприємства «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант»;

Вивчивши позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам статті 106 КАС України, а тому повинна бути залишена без руху з нижче зазначених підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Так, зміст адміністративного позову – це адресоване адміністративному суду прохання позивача процесуально-правового характеру задовольнити його вимогу до відповідача. Частина четверта статті 105 КАС формулює позовні вимоги, що можуть становити зміст адміністративного позову. За своєю суттю, це бажаний для позивача спосіб захисту адміністративним судом прав, свобод чи інтересів, які він вважає порушеними.

Відповідно статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;

5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;

6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Положенням пункту 4 частини 1 статті 106 КАС України визначена вимога до позовної заяви, яка передбачає необхідність зазначення позивачем змісту позовних вимог згідно з частинами четвертою і п’ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під рішенням суб'єкта владних повноважень, у контексті положення п.1 ч.2 ст.17 КАС України, необхідно розуміти нормативно-правові акти та правові акти індивідуальної дії.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є правильність рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

При цьому, залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові і такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків, чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований. До того ж, обов'язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії, є юридичний характер, тобто обов'язковість його приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Акт перевірки не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, оскільки наслідком винесення податковим органом зазначеного акту є прийняття податкового повідомлення-рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій. Права та обов'язки для суб'єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акту.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. 106 КАС України, а саме зазначити зміст позовних вимог з урахуванням приписів ч. 4 ст. 105 КАС України, зокрема конкретизувати позовну вимогу номер №2, а саме зазначити визнати неправомірними дії по проведенню перевірки чи наслідки проведеної перевірки у вигляду акта.

Частиною 1 статті 108 КАС України передбачено, що у разі встановлення, що позовну заяву подано без дотримання вимог статті 106 КАС України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способу їх усунення та строку, достатнього для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 104-107, 108 КАС України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву приватного підприємства «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант» до державної податкової інспекції у м. Черкаси Головного управління ДФС у Черкаській області, третя особа Черкаська міська рада про скасування наказу та визнання недійсними перевірок, залишити без руху.

Встановити позивачу строк до 30 листопада 2016 року для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко