Справа № 2-а-1971/10/1512
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2011-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-1971/10/1512

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси на постанову Київського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2010р. ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до УПФУ в Київському районі м.Одеси про визнання відмови у здійсненні перерахунку пенсії незаконною та зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з січня 2010 року з урахуванням положень ст.40, ст.42 ч.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та п.11 Постанови КМУ №530 від 28.05.2008р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», зокрема, проведення перерахунку пенсії із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»враховується для обчислення пенсії за 2009 календарний рік, що передував року перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в січні 2010р. він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак листом від 05.11.2010 року йому відмовлено у такому перерахунку. ОСОБА_2 вважає дії УПФУ в Київському районі м.Одеси неправомірними та такими, що порушують його законні права та інтереси.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2010 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову відповідача виконати перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2010 року відповідно до вимог ст.40, ст.42 ч.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зобовязано УПФУ в Київському районі м.Одеси здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2010р. відповідно до вимог ст.40, ст.42 ч.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»із застосуванням показника заробітної плати по Україні за 2009 рік.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в Київському районі м.Одеси та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати і отримав право на перерахунок пенсії з 01.01.2010р.

06.01.2010 року позивач звернувся до УПФУ в Київському районі м.Одеси із заявою про перерахунок пенсії на підставі ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у чому йому листом від 05.11.2010р. відмовлено. Відповідач повідомив, що відповідно до п.п. 3 п.11 постанови КМУ від 28.05.2008р. № 530 перерахунок пенсії позивачу проведено виходячи із показника заробітної плати за 2007 рік.

Обставини справи сторонами не оспорюються.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на перерахунок пенсії на підставі ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»у разі, якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.40 названого Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Підпунктом 3 п.11 постанови КМУ від 28.05.2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»встановлено, що у разі коли застрахована особа після призначення пенсії відповідно до Закону продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період, що настає після призначення пенсії, не підлягає виключенню згідно з абзацом третім ч.1 ст. 40 Закону.

Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії, тобто за 2009 рік, є правильним.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне врахування»законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення. міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість, яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів. прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 2 статті 5 вищеназваного Закону встановлено, що виключно цим Законом регулюються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що рішенням КСУ від 22.05.2008р. визнано неконституційними зміни до ст.ст. 40, 42 Закону в частині визначення показника заробітної плати та порядку проведення перерахунку пенсій, а рішення щодо відновлення дії зазначеної норми в попередній редакції не приймалось. Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень апелянта, оскільки вказаним рішенням КСУ визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.41 р.2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»і тим самим відновлено дію ч.4 ст.42 Закону в попередній редакції, і прийняття окремого рішення, щодо відновлення дії зазначеної норми в попередній редакції Закону не вимагає.

Також безпідставними є твердження апелянта, що позивачем пропущено встановлений ст.99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 про порушення свого права дізнався 05.11.2010р. із листа УПФУ в Київському районі м.Одеси. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не пропущено строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 199 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м.Одеси від 27 грудня 2010 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_1