Справа № 206/3910/16-а
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/3910/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"11" жовтня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Дніпропетровську, інспектора Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Нельги Віталія Олеговича, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

12 липня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним адміністративним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 червня 2016 року Інспектором 3 роти 4 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядовим поліції Нельгою Віталієм Олеговичем винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення ПС23 № 029043, про те, що він, 27 червня 2016року о 16 год. 15 хв. по вулиці Космічній, 2 у м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив Правила Дорожнього Руху, а саме пункт 8.7.3(е) - здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора «червоний». За порушення останнього його притягнуто до відповідальності на підставі ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено штраф в розмірі 425,00 гривень. Він з фактом порушення п. 8.7.3 (е) ПДР України не погодився, про що одразу, після зупинки автотранспортного засобу, заявив інспектору поліції, вимагаючи надати наявні докази порушення ПДР. Категорично заперечував будь-яке порушення ПДР, зазначаючи про те, що перетин перехрестя здійснив на зелений сигнал світлофора. Однак, ним були висловлені припущення, що можливо під час перетину перехрестя зелений сигнал світлофора міг змінитися на жовтий, однак він цього не бачив та не міг бачити, оскільки керував транспортним засобом на виїзді на перехрестя. Проте, навіть цей факт не може слугувати підставою для винесення постанови про скоєння адміністративного порушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП тому, що відповідно до п. 8.11 ПДР, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Таким чином, навіть маючи змогу помітити зміну кольору сигналу світлофору під час перетину перехрестя, гальмування автомобіля могло б призвести до створення аварійної ситуації на дорозі, що є неприпустимим. Окрім того, ним було зауважено, що інспектор поліції знаходився на значній відстані від перехрестя і не міг точно визначити, чи перетнув він перехрестя при зміні сигналів світлофора, відповідно, доказів його порушення не було. Таким чином, вважає, що постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Окрім того, вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням положень КУпАП, при відсутності події та складу правопорушення, при відсутності доказів вчинення правопорушення. Йогоа незаконно притягнуто до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв. До того-ж, вважає за необхідне наголосити, що він не визнавав правопорушення, наполягав на наданні інспектором доказів на підтвердження вчинення правопорушення, здійснив підпис про отримання Постанови, висловлюючи проти неї заперечення, які не відображені в Постанові та яким не надано оцінки під час її складання

На підставі викладеного позивач просить суд визнати дії інспектора 3 роти 4 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядового поліції Нельги Віталія Олеговича з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними. Скасувати постанову про адміністративне правопорушення (а.с.2-6).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що він можливо завершав переїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, але не на червоний. Інспектор поліції не міг бачити.

В судовому засіданні відповідач Нельга В.О. проти позовних вимог заперечував та просив відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.17-18). Пояснив, що позивач проїхав на червоний сигнал світлофора. При винесенні оскаржуємої постанови він керувався правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши запис з нагрудної відеокамери, суд доходить висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги частково, з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

Судом встановлено, 27 червня 2016 року Інспектором 3 роти 4 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядовим поліції Нельгою Віталієм Олеговичем винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення ПС23 № 029043, про те, що ОСОБА_1, 27 червня 2016року о 16 год. 15 хв. по вулиці Космічній, 2 у м. Дніпропетровську, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив Правила Дорожнього Руху, а саме пункт 8.7.3(е) - здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора «червоний». За порушення останнього його притягнуто до відповідальності на підставі ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено штраф в розмірі 425,00 гривень (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Керуючись ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Інспектором 3 роти 4 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядовим поліції Нельгою Віталієм Олеговичем відносно ОСОБА_1 було складено постанову про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора «червоний» чим порушив п. 8.7.3е ПДР України.

Проте для таких висновків не має підстав. При розгляді справи не доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, тож посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, з оглянутого відеозапису з нагрудної камери інспектора не видно на який сигнал світлофора проїхав позивач.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема , необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити, зокрема найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Дане правопорушення не знайшло підтвердження. При складанні протоколу інспектором поліції не зазначено обставин правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Викладені в спірній постанові про адміністративне правопорушення серії ПС23 № 029043 від 27.06.2016 року обставини в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, жодних допустимих доказів їх достовірності відповідачем надано не було.

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про відсутність події та складу правопорушення, у якому позивача визнано винним оскаржуваною постановою про адміністративне правопорушення ПС23 № 029043 від 27.06.2016 року, якою за ч. 2 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425,00грн.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Проте суд не вбачає підстав для визнання дії інспектора 3 роти 4 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядового поліції Нельги Віталія Олеговича протиправними, оскільки останній керувався правилами дорожнього руху, КУпАП.

Згідно ст. 255 КУпАП уповноважені на ті посадові особи органів внутрішніх справ мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП. Проте обставини, що начебто були встановлені посадовою особою, не повні та не об'єктивні, що в свою чергу викликають сумніви в їх достовірності.

Керуючись ст.ст. 258, 268, 287, 288, 289 КУпАП ст.ст. 3, 11, 17, 18, 19, 69-71, 159-163, КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову про адміністративне правопорушення від 27 червня 2016 року серії ПСЗ №029043, якою за ч.2 ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425,00 грн., скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя А.О. Сухоруков