Справа № 814/2433/15
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року м. Київ К/800/17685/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е., Степашка О.І., Веденяпіна О. А.

розглянула в порядку попереднього провадження касаційну скаргу Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" (далі - ТОВ "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ") звернулось до суду з позовом до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - Жовтнева ОДПІ) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року позовні вимоги ТОВ "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року апеляційну скаргу Жовтневої ОДПІ залишено без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанцій Жовтнева ОДПІ подала касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року та відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ТОВ "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" подало до суду письмові заперечення на касаційну скаргу Жовтневої ОДПІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

В жовтні 2014 року Жовтневою ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні суб'єкту оподаткування податкового кредиту за період червень, липень, грудень 2013 року та січень, травень, червень, липень 2014 року». За результатами перевірки складено акт №790/14-20-22-34539925 від 29.10.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.189.1 ст.189, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті чого зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 549764,73 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2015 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 549764,73 грн., а саме: за червень 2013 на суму 78802,90 грн. за рахунок ТОВ «Сантехжилстрой», за липень 2013 на суму 120594,97 грн. за рахунок ТОВ «Сантехжилстрой», 16333,35 грн. за рахунок ТОВ «Ніколейд», за грудень 2013 на суму 197075,00 грн. за рахунок ТОВ «ПТМ-Техсервіс», за січень 2014 на суму 136958,51 грн. за рахунок ТОВ «Сантехжилстрой».

За результатами адміністративного оскарження скарги позивача були залишені без задоволення, а податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Сантехжилстрой» (06.12.2012 року договір на виконання підрядних робіт (будівельних робіт)), ТОВ «Ніколейд» (12.07.2013 року договір на виконання підрядних робіт (будівельних робіт) та ТОВ «ПТМ-Техсервіс» (12.06.2013 року договір підрядних робіт на модернізацію устаткування). Реальність та виконання зазначених договорів підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п. п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що надані позивачем первинні документи відповідають вимогам встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а виписані контрагентами податкові накладні - приписам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій також зазначено, що порушення окремим платником податків податкового законодавства не може бути правомірною причиною застосування негативних наслідків до суб'єкта господарювання, який є контрагентом такого платника. Чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на облік доходів і витрат та формування податкового кредиту від стану обліку та дотримання податкової дисципліни іншими суб'єктами господарювання, так само як і від їх фактичного знаходження за місцем реєстрації, наявності чи відсутності основних засобів для ведення господарської діяльності.

Так, платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань та за недотримання ними податкового законодавства, оскільки не наділений повноваженнями податкового контролю. Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання першим незаконної податкової вигоди, він не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Відповідальність за порушення податкового законодавства має нести лише той платник податку, який допустив порушення, а компетентні органи не вправі розповсюджувати негативні наслідки діяльності такого платника податку на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Така правова позиція узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини, висловленою, зокрема, у рішеннях від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 року у справі «Булвес» АД проти Болгарії».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог ТОВ "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
О.А. Веденяпін