Справа № 807/788/16
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2016 рокум. Ужгород№ 807/788/16

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді Шешеня О.М.;

Суддів: Гаврилко С.Є., Луцович М.М.;

при секретарі Завидняк А.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача 1: Національна поліція України, представник - ОСОБА_3;

відповідач 2: Головне управління Національної поліції у Закарпатській області, представник - ОСОБА_3;

відповідач 3: Департамент патрульної поліції, представник - не з'явився;

відповідач 4: Центральна атестаційна комісія №1, представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції, Центральної атестаційної комісії №1, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної поліції України (далі - відповідач 1), Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (далі - відповідач 2), Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач 3), Центральної атестаційної комісії №1 (далі - відповідач 4) про визнання протиправною дії щодо проведення тестування та складання рішення (висновку) атестаційної комісії від 06.04.2016 року, визнання незаконним та скасування рішення (висновку) атестаційної комісії від 06.04.2016 року, визнання протиправним та скасування наказу від 30.05.2016 року №81 о/с в частині звільнення зі служби, поновлення на посаді оператора служби "102" управляння інформаційного забезпечення з 01.06.2016 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Згідно ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 року по справі №807/788/16 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними дії щодо проведення атестування та складання рішення (висновку) атестаційної комісії Національної поліції України від 06.04.2016 року щодо позивача та визнання незаконним та скасування рішення (висновку) атестаційної комісії Національної поліції України від 06.04.2016 року та зазначене в розділі ІV "Результати атестування (висновок атестаційної комісії) атестаційного листа", а саме: "4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність", яке прийняте стосовно позивача було залишенобез розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Згідно Наказу від 30.05.2016 року № 81о/с позивач був звільнений зі служби в поліції відповідно до п.5 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність, на підставі висновку атестаційної комісії (атестаційний лист № 01-31258). 07.11.2015 р. прозивач наказом № 5 о/с був прийнятий на службу в поліцію на посаду помічника чергового роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) управління превентивної діяльності відповідача 2, а з 14.01.2016 р. його переведено на посаду оператора служби « 102» управління інформаційного забезпечення відповідача 2. Так, з 28.11.2015 р., згідно наказу відповідача 2 за № 121 від 16.12.2015 р., позивач, без увільнення від займаної посади, відряджений до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції для надання практичної допомоги в організації діяльності. Однак, як наголошував в судовому засіданні представник позивача, позивач всупереч нормам чинного законодавства України був включений до списку працівників відповідача 3, які підлягають проходженню атестації, тобто установи де позивач перебував виключно у відрядженні. Також, представник позивача наголошував, що позивач був прийнятий на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення за його згодою і при цьому такий наказ не містить умов про проведення конкурсу та тимчасовість призначення на посаду. Разом з тим, проведення атестації позивача протягом першого року проходження служби після призначення на посаду є таким, що суперечить чинному законодавству України. Згідно атестаційного листа № 01-31258, за висновком прямого керівника позивача, полковника поліції начальника відповідача 2 ОСОБА_4, позивач займаній посаді відповідає та заслуговує призначення на вищу посаду. Однак, згідно висновку відповідача 4, позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Разом з тим, у відповідності до атестаційного листа, позивач характеризується вкрай позитивно, знає і виконує нормативні документи, які регламентують роботу органів поліції, вболіває за результати своєї праці та за період служби позивач неодноразово нагороджувався. Також, представник позивача зазначав, що не зрозуміло з яких мотивів виходив відповідач 4 приймаючи висновок про невідповідність позивача займаній посаді. Відтак, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача 1 та 2 заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, вказуючи на те, що позовна заява є безпідставною, а відповідач 1 та відповідач 2 діяли в межах чинного законодавства України та у відповідності до наданих повноважень.

Представник відповідача 3 та представник відповідача 4 в судове засідання не зявилися без поважних причин, заперечення на позов не надали, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача 1 та представника відповідача 2, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.04.1996 року позивача було прийнято на службу в органи внутрішніх справ України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 30).

У відповідності до наказу Управління МВС України в Закарпатській області від 06.11.2015 року №260 о/с згідно з п. 9 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивача було звільнено з 06.11.2015 року у Запас Збройних Сил за п. 63. "к" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (а.с. 15).

Відповідно до наказу відповідача 2 від 07.11.2015 року за № 5о/с позивач згідно до п. 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" був призначений, як той, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку переатестування з 07.11.2015 року на службу в поліцію на посаду помічника чергового роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) управління превентивної діяльності відповідача 2, з присвоєнням йому спеціального звання старшого сержанта поліції (а.с. 16).

Згідно до наказу відповідача 2 від 16.12.2015 року за №121 "Про відрядження до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві працівників ГУНП в Закарпатській області" позивач з 28.11.2015 року, без увільнення від займаної посади, відряджений до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції (а.с. 17-19).

У відповідності до наказу відповідача 2 від 14.01.2016 року за № 5о/с, відповідно до п. 2 ч.1 ст.65 Закону України "Про національну поліцію" позивача було призначено на посаду оператора служби « 102» управління інформаційного забезпечення відповідача 2, звільнивши його з посади помічника чергового роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) управління превентивної діяльності відповідача 2 (а.с. 20).

Як було встановлено в судовому засіданні, 25.03.2016 року та 04.04.2016 року позивач на телефонний номер отримав СМС-повідомлення про те, що 28.03.2016 року та 06.04.2016 року відповідно, йому необхідно з'явитися за адресою м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 54 для проходження атестації.

У відповідності до протоколу засідання відповідача 4 було затверджено перелік осіб, які проходять співбесіду 06.04.2016 року, серед яких був і позивач.

Так, у відповідності до висновку прямого керівника - начальника відповідача 2 полковника поліції ОСОБА_5 від 24.03.2016 року, відображеного в атестаційному листі за № 01-31258, зазначено, що позивач займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду (а.с. 22).

Однак, згідно висновку відповідача 4 від 06.04.2016 року, зазначено, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність та за результатами тестування загальних навичок отримав 20/60 балів, а за професійне тестуванням позивач отримав 22/60 балів (а.с. 22). Також, у відповідності до протоколу відповідача 4 зазначено, що позивач не орієнтується у законодавстві, яким керується, у діяльності та посадових обов'язках, визнав, що брав хабарі.

Як було встановлено в судовому засіданні, не погоджуючись з висновком відповідача 4 про службову невідповідність, позивач 08.04.2016 року подав в порядку апеляційної процедури скаргу до Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 на висновок відповідача 4 від 06.04.2016 року.

Згідно до Протоколу Центральної апеляційної атестаційної комісії №1 від 20.04.2016 року ОП№15.00005324.0031258 зазначено, що позивачем не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички, у зв'язку з чим подана скарга розгляду не підлягає.

Відтак, у відповідності до наказу відповідача 2 від 30.05.2016 року за № 81о/с, відповідно до ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" позивача було звільнено зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) з 31.05.2016 року на підставі висновку відповідача 4 від 06.04.2016 (атестаційний лист № 01-31258) (а.с. 21).

Правові засади організації, та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно до ч.1, ч.2 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністро внутрішніх справ України згідно із законом.

Як вбачається з атестаційного листа № 01-31258 зазначено, що за час служби в органах поліції позивач зарекомендував себе з позитивної сторони, як дисциплінований, висококваліфікований фахівець, своїм сумлінним ставленням до виконання службових обов'язків, заслужив повагу та авторитет серед особового складу (а.с. 22). Також, згідно до матеріалів справи вбачається, що за період роботи в органах внутрішніх справ з 1996 року позивач неодноразово нагороджувався (а.с. 26-27), а саме: у 2005 році отримав відзнаку-медаль «За сумлінну службу» III ступеня, у 2006 році нагородкений нагрудним знаком «За відзнаку в службі» II ступеня, у 2009 році нагороджений нагрудним знаком «За відзнаку в службі» І ступеня, у 2013 році вручено відзнаку-медаль МВС України « 15 років сумлінної служби».

Разом з тим, суд констатує, що відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Зазначені в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема майор міліції - майор поліції.

З вище викладеного вбачається, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Позивач виявив бажання проходити службу в поліції, у зв'язку з чим, згідно до п. 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію", наказом відповідача 2 від 07.11.2015 року за № 5о/с позивач з був призначений з 07.11.2015 року на службу в поліцію на посаду помічника чергового роти дорожньо-патрульної служби (з обслуговування доріг державного значення) управління превентивної діяльності відповідача 2, з присвоєнням спеціального звання старшого сержанта поліції (а.с. 16).

Згідно до ст. 59 Закону України "Про національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

У відповідності до ст. 58 Закону України "Про національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Таким чином, оскільки позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" шляхом видання наказу про призначення за його згодою він вважається відповідно до ст. 58 даного Закону призначеним безстроково.

Відповідно до ч. 2 ст.58 Закону України "Про Національну поліцію" строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту. Прийняття на службу постійно або тимчасово встановлюється наказом згідно з яким приймається на службу особа.

Разом з тим, суд констатує, що норми Закону України "Про Національну поліцію" не передбачають процедури переатестації, та не встановлюють додаткових підстав для атестації.

Наказ відповідача 2 від 07.11.2015 року за № 5о/с щодо прийняття позивача на службу в поліцію та призначення на посаду не містить жодних застережень про тимчасовість призначення його на посаду.

Таким чином, судом встановлено, що позивач з 07.11.2015 року проходить службу на посаді в органах Національної поліції України, зокрема у відповідача 2, у відповідності до ст. 58 Закону України "Про Національну поліцію" безстроково (до виходу на пенсію або у відставку) із забезпеченням відповідних гарантій поліцейського, за умови успішного виконання службових обов'язків.

Однією з таких гарантій незалежності поліцейського є проходження атестацій щодо відповідності його займаній посаді виключно з підстав, визначених законом.

Зокрема, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестація поліцейських є індивідуальним заходом, який здійснюється з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність конкретного поліцейського

Так, пунктами 9-12 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" не було передбачено проведення атестації усіх працівників поліції, які перейшли на службу за переводом з лав міліції, як передумову їх прийняття на службу в Національну поліцію чи зайняття ними конкретних посад.

Також, ч. 1 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено проходження поліцейськими планових атестацій, для підтвердження їх відповідності займаним посадам.

Відтак, з вище викладеного вбачається, що підстав, встановлених Законом України "Про Національну поліцію", для призначення проведення атестації усіх поліцейських апарату управління Національної поліції України та підпорядкованих структурних підрозділів не було.

Щодо наявності або відсутності індивідуальних підстав для проведення атестації позивача, визначених Законом України "Про Національну поліцію", суд зазначає наступне.

Зокрема, ч. 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено підстави проведення атестації поліцейського у окремих випадках, а саме: атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Так, наказ Національної поліції України від 20.11.2015 року №210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві" містить лише мету проведення атестації, яка визначена в частині 1 ст. 57 Закону, проте не містить підстав для проведення атестації відносно позивача. Однак мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, так як, мета - це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава - це причина або достатній привід для її проведення.

Відповідно до даних атестаційного листа за № 01-31258, атестація позивача проводилась за відсутності посилання на жодну з підстав проведення атестації поліцейського, які визначені у ч.2 ст.57 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 22).

Разом з тим, з даного атестаційного листа № 01-31258 вбачається, що позивач проходить службу в органах поліції з 07.11.2015 року та у займаній посаді атестується вперше (а.с. 22).

При цьому, судом встановлено, що позивач не претендував на призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу, що встановлено п. 1 ч. 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Щодо наявності підстав встановлених п.2 та п.3 ч.2 ст.57 Закону України "Про Національну поліцію" (для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність), відповідачами не було надано жодних належних доказів щодо їх наявності для атестування позивача, тобто наявності відповідних передумов для призначення атестації з цих підстав (неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби).

Разом з тим, суд зазначає, що призначення для проведення атестації позивача протягом першого року проходження служби після призначення на посаду є незаконним виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Постановою Верховного Суду України від 05.03.2012 року по справі №21-42а-12 встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію", Законом України від 2 грудня 1990 року №509-XII "Про державну податкову службу", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 року по справі №21-8а15.

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції - Законом України "Про Національну поліцію" не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестації, суд, з урахуванням наведених рішень Верховного Суду України, вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України "Про професійний розвиток працівників".

Згідно до ст. 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" визначені категорії працівників, які не підлягають атестації. Так, зокрема, згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" не підлягають атестації працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

За таких обставин, у відповідача 4 були відсутні підстави для включення позивача до переліку осіб, які повинні пройти атестацію та відповідно неправомірним є проведення його атестування.

Відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" розроблена Інструкція "Про порядок проведення атестування поліцейських" від 17.11.2015 року №1465 (далі - Інструкція №1465), розділом ІV якої визначений порядок організації, підготовки, проведення атестування.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Таким чином, саме атестаційний лист є основним документом, який розглядається атестаційними комісіями. Зазначене підтверджується також вимогами Інструкції щодо осіб, які складають вказані атестаційні листи та до їх змісту.

Пунктами 3 та 4 розділу IV Інструкції №1465 визначено, що атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці.

При цьому за змістом пунктів 7-9 Розділу ІV Інструкції №1465 керівники, які складають атестаційний лист, зобов'язані: 1) ознайомитися з вимогами цієї Інструкції; 2) проаналізувати проходження служби, професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники служби поліцейського; 3) вивчити матеріали (характеристики) на осіб, які відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції; 4) на підставі всебічного вивчення особистих, професійних та ділових якостей поліцейського, який атестується, заповнити атестаційний лист за формою, визначеною в додатку 1 до цієї Інструкції. Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Згідно до п.10 Розділу ІV Інструкції №1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465 визначено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Відповідно до п.15 Розділу ІV Інструкції №1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до п.12, п.13 Розділу VІ Інструкції №1465 апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок. Рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм, свідчить про те, що приймаючи рішення стосовно атестованого працівника поліції, атестаційна комісія повинна прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням усіх критеріїв, визначених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465.

Згідно до протоколу відповідача 4 від 02.03.2016 року членами комісії під час проведення атестації позивача було досліджено декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 ЗУ "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел та поставлено на голосування рішення, а саме: 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. За результатами голосування за - 4 голоси, проти - 3 голоси.

Однак, в протоколі відповідача 4 від 02.03.2016 року не відображено встановлені Закону України "Про Національну поліцію" підстави для прийняття вказаного рішення, не відображено переліку питань, які були поставлені позивачеві під час проведення співбесіди та на які питання позивач не надав чи уникав відповіді.

Відсутність в протоколі відповідача 4 від 02.03.2016 року вказаних обставин, при наявності атестаційного листа, в якому позивач характеризується виключно з позитивної сторони, у тому числі і щодо виконання службових обов'язків, свідчить про необґрунтованість та не відповідність прийнятого рішення атестаційному листу та наданим комісії матеріалам, зміст яких в протоколах не спростований.

Окрім цього суд констатує наступне, позивач був призначений на посаду оператора служби "102" управління інформаційного забезпечення відповідача 2, згідно наказу від 14.01.2016 року №5 о/с, а до Департпменту патрульної поліції був тільки відряджений, згідно наказу від 16.12.2015 року №121, а отже атестування мав проходити у одній із атестаційних комісій при Головному управлінні національної поліції у Закарпатській області, а не Центральною атестаційною комісією №1.

З урахуванням вище викладеного суд приходить висновку, що висновок відповідача 4 від 06.04.2016 року "займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" не може бути підставою для звільнення позивача з органів поліції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, п.11, п.14 ст. 22 Закону України "Про Національну поліцію" визначені повноваження керівника поліції до яких щодо проходження служби відноситься, зокрема, прийняття на службу та звільнення зі служби, призначення та звільнення з посад поліцейських відповідно до положень цього Закону, прийняття у визначеному порядку рішень про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських (п.14).

Відтак, ст. 22 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що керівник поліції може звільнити поліцейського з посади, зі служби лише відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". Керівник поліції, як посадова особа органу державної влади повинен приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб встановлені законодавством.

Отже, з аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України вбачається, що невідповідність поліцейського займаній посаді має бути доведено йому керівником поліції, тому що саме керівник поліції безпосередньо є ініціатором звільнення поліцейських відповідно до наданих Законом повноважень. При цьому висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника, є підставою для видання наказу, та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, зокрема наявності фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації поліцейський не може виконувати покладених на нього службових обов'язків або виконувати інших службових обов'язків.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить висновку, що у зв'язку з відсутністю визначених ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію» підстав проведення атестації позивача, відтак, прийнятий відповідачем 2 наказ від 30.05.2016 року №81 о/с, згідно якого позивача звільнено з посади на підставі висновку відповідача 4 від 06.04.2016 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

В матеріалах справи міститься Довідка №420 від 13.06.2016 року про доходи позивача (а.с. 34).

Середньоденна заробітна плата позивача, яка обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують місяцю звільнення з роботи, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", складає: 175,81 грн., а саме: 7560,00 грн. (3780,00 грн. + 3780,00 грн.) / 43 робочі дні (за березень-квітень 2016 року, згідно ОСОБА_6 від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік").

Позивача поновлено на роботі рішенням суду від 09.11.2016 року.

Отже, кількість робочих днів, згідно ОСОБА_6 від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік" із дня звільнення позивача (31.05.2016 року) по день поновлення на роботі (09.11.2016) становить: 20 днів (червень 2016 року) + 21 день (липень 2016 року) + 22 дні (серпень 2016 року) + 22 дні (вересень 2016 року) + 20 днів (жовтень 2016 року) + 6 днів (листопад 2016 року) = 111 днів.

Сума заробітної плати, необхідна для відшкодування позивачу за 111 днів вимушеного прогулу становить: (111 днів х 175,81 грн.) = 19514,91 грн.

Відповідно до пункту 2, пункту 3 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, постанова суду в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді на посаді оператора служби "102" управляння інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 01.06.2016 року та виплати заробітної плати за один місяць в сумі 3780,00 грн. підлягає негайному виконанню.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції, Центральної атестаційної комісії №1 - задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Закарпатській області від 30.05.2016 року №81 о/с в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1.

3.Поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді оператора служби "102" управляння інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 01.06.2016 року.

4.Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Закарпатській області (м. Ужгород, вул. Ференца Ракоці, 13, ) виплатити ОСОБА_1 (м. Ужгород, вул. Українська, 18/25) заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по 09.11.2016 року в сумі 19514,91 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот чотирнадцять гривень дев'яносто одна копійка) грн.

5.Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді оператора служби "102" управляння інформаційного забезпечення Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 01.06.2016 року та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 3780,00 (три тисячі сімсот вісімдесят гривень) підлягає до негайного виконання.

6.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддяОСОБА_7

Судді: С.Є. Гаврилко

ОСОБА_8

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 9 листопада 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 11 листопада 2016 року.