Справа № 358/1311/16-а
Суддя: Корбут В. М.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

гСправа № 358/1311/16-а Провадження № 2-а/358/68/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корбута В.М., за участю секретаря судового засідання Ведмеденко І.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій,

В С Т А Н О В И В :

23 вересня 2016 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувшись до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області (далі-відповідач), в якому просить визнати бездіяльність відповідача щодо перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-ХII) за 2016 рік протиправною та зобовязати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити йому недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону № 3551-ХII, у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням АА № 238833 від 14 квітня 2000 року і тому має право на пільги, передбачені ст. 12 Закону № 3551-XII, де встановлено, що учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Статтею 17-1 Закону № 3551-XII встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку, або через установи банків; пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання утримання. Згідно з п.п. 3.2, 4.9, 4.10 Типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженим наказом Міністра праці та соціальної політики України від 25 квітня 2006 року за № 147, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07 червня 2006 року за № 683/12557, цей центр здійснює підготовку документів на виплату всіх видів соціальної допомоги та інших грошових виплат, проводить перерахунки розмірів грошової допомоги різним категоріям одержувачів пільг. При визначенні мінімального розміру пенсії не було встановлено обмежень щодо можливості застосування мінімального розміру пенсії. Зміни до ст.13 Закону № 3551-XII не внесено. Таким чином, щорічну грошову допомогу ветеранам війни - учасникам бойових дій слід було сплачувати у повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати на 2016 рік» мінімальна пенсія за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатністю, становить: з 1 травня 2016 року - 1130 грн.

Таким чином, він повинен був отримати у 2016 році - 5650 грн. Згідно довідки відповідача він в 2016 році отримав 920 грн., тому недоплата за 2016 рік становить 4730 грн.

Вважає, що посилання відповідача на те, що при виплаті одноразової грошової допомоги відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Про розмір разової грошової допомоги» (далі- Постанова № 141), що виплачується в 2016 році відповідно до Закону № 3551-XII, не може бути взято до уваги, так як норми даної постанови звужують обсяг встановлених Законом № 3551-XII щодо прав та пільг учасників бойових дій, а Закони України мають вищу юридичну силу, як акт органу законодавчої влади, ніж акти Кабінету Міністрів, як органу виконавчої влади.

Також він, посилається на положення ст. 64 Конституції України, на Конвенцію про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права, реалізації особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чи чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежності від бюджетних асигнувань.

З наведених вище підстав йому сплачено щорічну разову грошову допомогу, як учаснику бойових дій, у розмірі меншому, ніж це передбачено нормами Закону № 3551-XII, а тому існує необхідність поновлення його порушеного права на отримання цієї допомоги у встановленому Законом № 3551-XII розмірі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої вимоги, посилаючись на вищевказані обставини. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 подала на позов заперечення (а.с.20,21) та просила відмовити у задоволенні позову, оскільки законних підстав для його задоволення не має.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні, пояснила, що вона з 2012 року працює головним спеціалістом сектору з питань соціального обслуговування в Управлінні праці та соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області. Через її відділ здійснюється виплата одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня. Кошти на ці виплати надходять від казначейства з Державного бюджету, розмір яких щорічно встановлює Кабінет Міністрів України та затверджується Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік. Згідно постанови № 141, Кабінет Міністрів України визначив, що в 2006 році розмір щорічної грошової допомоги до 5 травня становить 920 грн. Враховуючи положення даної Постанови був ухвалений Закон України «Про державний бюджет на 2016 рік». Тому законних підстав щодо збільшення розміру цих виплат у відповідача не має, оскільки це буде грубе порушення фінансової дисципліни.

Заслухавши сторін, свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серія АА №238833 від 14.04.2000 року.

Із листа відповідача №01-25/2630 від 07.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 08.10.2015 року у відповідності до Закону № 3551-XII. 26.04.2016 року ОСОБА_1 отримав одноразову виплату до 5 травня в сумі 920 грн.

09.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату йому недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у сумі 4730 грн.

Із листа відповідача № 01-15 від 12.09.2016 року вбачається, що відповідач проводить нарахування і виплату щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня враховуючи положення не лише Законом № 3551-XII, а й Закони України «Про державний бюджет» на відповідний рік, Бюджетний кодекс України, Постанову №141 та інші нормативні-правові акти. Так, згідно п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України, бюджетні кошти використовуються лише на цілі, визначені бюджетними призначеннями та відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу, будь-які платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Враховуючи вищевикладене позивачу відмовлено у задоволенні його заяви, у звязку з відсутністю у Державному бюджеті України на 2016 рік видатків на здійснення доплати разової грошової допомоги до 5 травня.

Перевіряючи законність відмови відповідача щодо проведення виплати недоплаченої позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у сумі 4730 грн., суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частинами 1, 2 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.1,3 Положення про управління праці та соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області, затвердженого розпорядженнями голови Богуславської районної державної адміністрації Київської області №45 від 22.02.2013 року вбачається, що управління є бюджетною, неприбутковою установою. Управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Департаменту соціального захисту населення Київської обласної районної державної адміністрації та Мінсоцполітики України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щорічна разова грошова допомога для учасників бойових дій є формою соціального забезпечення громадян, які, відповідно до спеціального закону, є учасниками бойових дій. Тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист.

Згідно із діючою редакцією ст.12 Закону № 3551-XII, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком передбачено ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" і встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 01.01.2016 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність - 1074 грн.

В той же час, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Відповідно ч.1 ст.117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обовязковими до виконання.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року встановлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн.

Крім того, суд приймає до уваги, що Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів, є обовязковими для виконання на всій території України для органів державної влади при виконання ними своїх функцій, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Так, Конституційний Суд України у своєму Рішенні №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Такий принцип закладений, зокрема, в Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (стаття 22). Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обовязок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 стаття 2).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кайртан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначення як законами України так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

Слід звернути увагу на те, що Конституційний Суд України у своєму рішенні №3-рп/2012 від 25.01.2012 року виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, повязується з його функціями, визначеними в пунктах 2,3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Даним рішенням Конституційного суду дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Згідно п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України, бюджетні кошти використовуються лише на цілі, визначені бюджетними призначеннями та відповідно до ст. 23 цього ж Кодексу, будь-які платежі можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Отже, наведені вище норми дають підстави для висновку, що у 2016 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня позивачу, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 12 Закону № 3551-XII, повинна здійснюватися в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши повно та всебічно, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач 26.04.2016 року виплатив позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у сумі 920 гривень, у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, що свідчить про відсутність протиправності у діях відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача по виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги здійснено в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, тому вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Сторони звільнити від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19, 46, 116, 117, рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, рішення Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25.01.2012 року, ст.ст. 7, 23, 51 Бюджетного кодексу України, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України від 28.12.2014 року №79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141, ст.ст. 6,8, 94, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богуславської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Текст постанови в повному обсязі виготовлено 11 листопада 2016 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_5