Справа № 806/1540/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"08" листопада 2016 р. Справа № 806/1540/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

позивача та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "22" вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленко Олександр Володимирович, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка Олександра Володимировича вжити усіх необхідних заходів щодо відшкодування ОСОБА_3 грошових коштів за Договором № 2942 банківського рахунку від 08.10.2015 в сумі 34815,95 грн та за Генеральним Договором короткострокового банківського вкладу юридичної особи № 632942/1 від 09 листопада 2015 року в сумі 84700,00 грн та нарахованих процентів на суму вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у встановленому порядку, у тому числі включити до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві "ФІДОБАНК" фізичну особу ОСОБА_3 за Договором № 2942 банківського рахунку від 08.10.2015 в сумі 34815,95 грн та за Генеральним Договором короткострокового банківського вкладу юридичної особи № 632942/1 від 09 листопада 2015 року в сумі 84700,00 грн та нарахованих процентів на суму вкладу; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити її до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити виплати.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.09.2016 року провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявлений позивачем позов не є майновим, а є публічно-правовим, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач вказує, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, а тому не може бути стороною в господарському процесі. Крім того зазначає, що згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дія Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на банки не поширюється.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали. Просили її задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції закриваючи провадження в даній адміністративній справі дійшов висновку, що вказаний спір не є публічно- правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Зі змісту адміністративного позову та заявлених позовних вимог слідує, що звернення позивача до суду зумовлено тим, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" Коваленко О.В. не виконав її вимогу про переведення грошових коштів на її банківський рахунок в ПУАТ "ФІДОБАНК" в розмірі 84700,00 грн та 35543,95 грн, а також вимогу про включення її у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "ФІДОБАНК" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Таким чином, розгляду в порядку адміністративного судочинства підлягає спір за участю суб'єкта владних повноважень, який в межах спірних правовідносин діє на виконання своїх владних управлінських функцій та/або делегованих повноважених.

Однак, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року №4452-VI, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 року №2343-XII, законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

В свою чергу, структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначає Закон України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 року №2121-III (стаття 1).

Пунктом 2 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство.

Суд встановив, що 20 травня 2016 року Правління Національного банку України прийняло рішення № 8 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" до категорії неплатоспроможних".

На підставі рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ "ФІДОБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно зі даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "ФІДОБАНК", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленку Олександру Володимировичу.

18 липня 2016 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення № 142-рш, яким відкликано банківську ліцензію ПАТ "ФІДОБАНК" та вирішено ліквідувати вказаний Банк.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 липня 2016 року винесено рішення №1265 "Про початок процедури ліквідації ПУАТ "ФІДОБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 18.08.2016 року.

Відтак, на час звернення позивача до суду з даним позовом, у Банку тривала процедура ліквідації.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовими висновками, викладеними колегією суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 16.02.2016 року по справі №826/2043/15, якою вирішувалися питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Так само, постановою Верховного Суду України від 15.06.2016 року у справі 826/20410/14, суд підтримав зазначені правові висновки.

В силу вимог статті 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судом під час розгляду і вирішення даної адміністративної справи.

Колегія суддів також звертає увагу, що для набуття статусу кредитора згідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" позивач може і не мати статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

У зв'язку з викладеним, є безпідставним посилання апелянта на рішення судів першої інстанції щодо вирішення вказаного спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки в даному випадку виникли інші правовідносини, аніж виконання Фондом гарантування вкладів публічних повноважень.

Також, при вирішення даного питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом першої інстанції правомірно застосовано положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.08.2013 року, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Отже, висновки суду першої інстанції що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства ґрунтується на вимогах чинного законодавства та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "22" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" Коваленко Олександр Володимирович вул. Велика Васильківська, 10, м.Київ, Центральна Частина Києва, Київ,01601

4 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вул.Січових Стрільців,17, м.Київ,04053

5 - представник позивача ОСОБА_4 - ,