Справа № 819/2228/15
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Справа № 876/10622/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року по справі № 819/2228/15 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Імексбанк" Северина Юрія Петровича, третьої особи ПАТ "Імексбанк" про визнання протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третьої особи ПАТ "Імексбанк" про визнання протиправною бездіяльності, щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі протиправними та зобов'язання до вчинення дій, щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі, визначеному законодавством за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором №660033215 банківського рахунку від 05.06.2012 р., зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1, до загального реєстру вкладників ПАТ "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в розмірі граничної суми відшкодування.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що сума заборгованості ПАТ "Імексбанк" за Договором банківського рахунку № 660033215 від 05 червня 2012 року у розмірі 137524 грн. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не включена до гарантованої суми відшкодування та не виплачена, не зважаючи на те, що Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" Северина Юрія Петровича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі визначеному законодавством за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором №660033215 банківського рахунку від 05.06.2012 р. протиправною.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" Северина Юрія Петровича включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у гарантованому розмірі визначеному законодавством за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором №660033215 банківського рахунку від 05.06.2012 р.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило ПАТ "Імексбанк", яке покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що штучність та фіктивність спірних правочинів підтверджує той факт, що позивач шляхом переводу на рахунки третіх осіб грошових коштів, фактично "розбив" свій рахунок і всі кошти намагається отримати за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб, а саме - за період з 19 січня 2015 року по 22 січня 2015 року з рахунку ОСОБА_1 було знято 450000 грн., які одразу ж зараховувалися на рахунки пов'язаних з ним третіх осіб в тому ж відділенні банку:

- гр. ОСОБА_3 150000 грн. (19 січня 2015 року);

- гр. ОСОБА_4 150000 грн. (20 січня 2015 року);

- гр. ОСОБА_5 150000 грн. (22 січня 2015 року).

Наявний на відповідні дати січня 2015 року залишок коштів у касі відділення банку №298 в м. Тернополі не дозволяв здійснити операцію щодо видачі вищевказаних готівкових коштів, а тому комісія банку прийшла до висновку щодо штучності та фіктивності створення правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу не обхідно задоволити, з наступних підстав.

Судом встановлено те, що 05.06.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Імексбанк" укладений договір №660033215 банківського рахунку, відповідно до якого позивачу відкрито поточний рахунок НОМЕР_1.

Умовами даного договору передбачено, що він розривається за заявою позивача у будь-який час, залишок грошових коштів видається ОСОБА_1 готівкою, або за бажанням позивача перераховується на інший рахунок в строк і в порядку, встановленими банківськими правилами.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 "Про віднесення ПАТ "Імексбанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 року прийнято рішення № 16 про запровадження з 27.01.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Імексбанк" строком на 3 місяці з 27.01.2015 року по 26.04.2015 року та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Імексбанк" Северина Ю.П.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23.04.2015 року № 84 продовжено здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Імексбанк" по 26.05.2015 року.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 року № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Імексбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 року за № 105 про початок здійснення процедури ліквідації АТ "Імексбанк" про що було здійснено публікацію в газеті "Голос України" № 94 (6098) від 29.05.2015 року, про що позивачу стало відомо 04.06.2015 р. з сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

27.05.2015 року виконавчою дирекцією Фонду відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 року № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Імексбанк" прийнято рішення за № 105 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Імексбанк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ "Імексбанк" Северина Ю.П.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 укладав із ПАТ "Імексбанк" договір банківського вкладу або банківського рахунку, а отже, відповідає передбаченим в Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ознакам вкладника ПАТ "Імексбанк" та має права вимагати відшкодування коштів за рахунок Фонду, оскільки не підпадає під дію Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". За таких обставин у відповідача відсутні підстави для тимчасового обмеження на здійснення операцій щодо виплати коштів позивачу, як вкладнику в межах граничної суми за договором банківського рахунку №660033215 від 05.06.2012 р. у розмірі 137 524,56 грн. та не включення позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Імексбанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не відповідає нормам законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978р. вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом, у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом, орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У відповідності до вимог ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон №2343-XII) передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон №2121-III) передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У п.6 ст.2 Закону №4452-VI зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016р. у справі №826/20410/14.

Апелянт в апеляційній скарзі на вказані обставини не посилається, однак відповідно до ч.1 ст.195 КАС, суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 цього ж Кодексу суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вказані обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та постановлення ухвали про закриття провадження у цій справі.

Керуючись ст.157, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 196, ст.ст. 195, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ПАТ "Імексбанк" задоволити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року по справі № 819/2228/15 скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник