Справа № 318/2270/16-а
Суддя: Васильченко В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 318/2270/16-а
Номер провадження №2-а/318/44/2016
ПОСТАНОВА

03.11.2016 року м. Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В.; за участю: позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, представників відповідача - Сущенко С.В., Дорошева С.І.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд: визнати протиправними дії Кам'янко-Дніпровської районної ради Запорізької області по внесенню відомостей про його звільнення з посади заступника голови районної ради згідно п. 4 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та скасувати запис №27, внесений до трудової книжки ОСОБА_1; визнати протиправним та скасувати рішення Кам'янко-Дніпровської районної ради від 15.08.2016 р. № 20 сьомого скликання; зобов'язати Кам'янко-Дніпровську районну раду Запорізької області поновити його на посаді заступника голови районної ради; стягнути з Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області на свою користь суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у сумі 15 075,06 грн.; стягнути з відповідача на свою користь суму моральної шкоди у сумі 18 351,62 грн. та витрати на послуги адвоката в сумі 2 700 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.08.2016 р. Кам'янсько-Дніпровською районної радою сьомого скликання прийнято рішення про признання результатів таємного голосування по питанню «Про дострокове припинення повноважень заступника голови Кам'янко-Дніпровської районної ради - ОСОБА_1», яким, враховуючи підсумки проведеного таємного голосування з вищеназваного питання вирішено достроково припинити повноваження заступника голови Кам'янко-Дніпровської районної ради, ОСОБА_1. В той же день, 15.08.2016 р. до трудової книжки позивача внесено запис про звільнення з посади на підставі п. 4 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Посилаючись на вимоги чинного законодавства та Регламенту роботи районної ради, позивач зазначає про порушення процедури звільнення його з займаної посади заступника голови районної ради, відсутності підстав для прийняття такого рішення районною радою, у зв'язку з чим оскаржуване рішення Кам'янко-Дніпровської районної ради від 15.08.2016 р. № 20 сьомого скликання підлягає скасуванню як таке, що ухвалене суб'єктом владних повноважень із порушенням чинного законодавства.

Вказує, що оскільки внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення та внесення необґрунтованого запису до трудової книжки позивача підлягає стягненню з відповідача компенсація за весь час вимушеного прогулу згідно наведеного у позові розрахунку, а також суми моральної шкоди в розмірі 18351,62 грн., яку завдано позивачеві внаслідок допущених відповідачем протиправних дій. Також, із посиланням на те, що оскільки позивачем порушено процедуру проведення сесії та розгляду районною радою проектів нормативно-правових актів, наявні підстави для поновлення відповідача на займаній посаді заступника голови районної ради, що є наслідком скасування оскаржуваного рішення. З урахуванням викладеного просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому, просили позов задовольнити.

Представники відповідача вважають дії районної ради правомірними, у задоволенні заявлених вимог просили відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін у справі, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що рішенням сесії Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області № 5 від 17.11.2015 року депутата районної ради ОСОБА_1 обрано заступником голови Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області, про що внесено запис до трудової книжки позивача за № 24.

В той же день, 17.11.2015 р. ОСОБА_1 прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування (запис № 25).

Рішенням районної ради № 8 від 27.11.2015 р. позивачеві присвоєно 9 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування (запис №26).

15.08.2016 року Кам'янсько-Дніпровською районної радою сьомого скликання прийнято рішення № 20 про признання результатів таємного голосування по питанню «Про дострокове припинення повноважень заступника голови Кам'янсько-Дніпровської районної ради - ОСОБА_1», яким, враховуючи підсумки проведеного таємного голосування з вищеназваного питання вирішено достроково припинити повноваження заступника голови Кам'янсько-Дніпровської районної ради, ОСОБА_1

В той же день, 15.08.2016 року до трудової книжки позивача внесено запис про звільнення з посади на підставі п. 4 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (запис № 27) /а.с. 103, 104/.

За змістом оскаржуваного рішення, дане рішення прийнято із урахуванням підсумків таємного голосування з питання «Про дострокове припинення повноважень заступника голови Кам'янсько-Дніпровської районної ради - ОСОБА_1», на підставі ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та враховуючи Регламент роботи районної ради.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що основні засади, організація і порядок проведення сесії районної ради визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламентом роботи відповідної ради.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами.

На підставі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, яка здійснює свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Зі змісту ст. 46 Закону, вбачається, що районна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (ч. 12 ст. 46 Закону).

Відповідно до ч. 15 ст. 46 Закону, порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Тобто, спосіб та порядок ухвалення рішень органами та посадовими особами місцевого самоврядування визначений як Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» так і Регламентом роботи відповідної ради.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області № 2 від 25 грудня 2015 року затверджено Регламент роботи ради.

У відповідності до ст. 1.2 Регламенту, порядок діяльності районної ради, її посадових осіб та виконавчого апарату визначаються Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про запобігання корупції», «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних», іншими законодавчими актами та цим Регламентом.

Відповідно до ст. 59 Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 3 ст. 59 Закону установлено, що рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням. Таємне голосування обов'язково проводиться у випадках, передбачених п. 4.16 ст. 26, п. 1, 29, 31, 43, 55, 56 цього Закону.

При цьому, згідно з ч. 11 ст. 59 Закону, акти органів місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що загальний склад депутатського корпусу районної ради складає 34 депутати, обрані на місцевих виборах 2015 року, та зареєстровані в порядку, передбаченому Законом України «Про місцеві вибори». Аналогічні обставини визначено і статтею 1.3 Регламенту роботи районної ради.

12 серпня та (з перервою) 15 серпня 2016 року в м Кам'янка-Дніпровська у приміщенні районної ради, за участю 30 депутатів районної ради проведено друге пленарне засідання восьмої сесії ради.

Як вбачається з протоколу засідання районної ради, шляхом проведеного голосування 24-ма депутатами прийнято порядок денний восьмої сесії районної ради в цілому з урахуванням внесеного до порядку денного звернення депутатської групи «Добробут громадян» у Кам?янсько-Дніпровській районній раді сьомого скликання про дострокове припинення повноважень заступника голови районної ради ОСОБА_1

Після обговорення та прийняття низки рішень, протокольним рішенням № 19 відповідачем утворено лічильну комісію для проведення таємного голосування по питанню «Про дострокове припинення повноважень заступника голови Кам'янсько-Дніпровської районної ради - ОСОБА_1», складено протоколи № 1, № 2 лічильної комісії та проведено таємне голосування з питання дострокового припинення повноважень заступника голови районної ради.

За змістом протоколу лічильної комісії № 2 від 15.08.2016 р., комісією встановлено загальну кількість депутатів районної ради, що одержали бюлетені для таємного голосування в кількості 31 особа, загальна кількість депутатів, які взяли участь в голосуванні - 31 особа, кількість поданих голосів - 31.

З огляду на встановлений результат голосування за запропонованим до розгляду питанням в кількості 18 голосів «за» рішенням районної ради № 20 інформацію лічильної комісії щодо результатів таємного голосування з порушеного питання прийнято до відома.

Пунктом 2 оскаржуваного рішення визнано достроково припиненими повноваження заступника голови районної ради на підставі рішення районної ради.

15 серпня 2016 року уповноваженою особою відповідача, на підставі прийнятого рішення зроблено запис до трудової книжки позивача за № 27 про звільнення з посади на підставі п. 4 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Із посиланням на порушення процедури внесення та розгляду районною радою рішення про дострокове припинення повноважень, необґрунтоване звільнення з займаної посади та невідповідність запису, вчиненому в трудовій книжці проведеному звільненню заявлено адміністративний позов.

Суд виходить із приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос (ч. 2 ст. 59 Закону).

Частиною 3 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» установлено, що рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням. Таємне голосування обов'язково проводиться у випадках, передбачених п.п. 4 і 16 ст. 26, п.п. 1, 29 і 31 ст. 43 та ст.ст. 55, 56 цього Закону.

При цьому, згідно з ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

За змістом ч. 1 ст. 15 цього Закону, розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати, сере іншого, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньо-організаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття (ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Системний аналіз ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 3 ст. 25 Закону України «Про доступ до публічної інформації» свідчить, що саме керівництво районної ради, як органу місцевого самоврядування та суб'єкта владних повноважень зобов'язане забезпечити дотримання радою вимог законодавства щодо обов'язкового попереднього оприлюднення проектів рішень, що пропонуються на розгляд ради. Натомість, внесення до порядку денного проектів рішень в супереч закону та порядку, прийнятому радою, а також розгляд таких питань поза межами установленої процедури не відповідає закону.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що оскільки питання про дострокове звільнення заступника голови районної ради було протиправно внесено головою районної ради всупереч вимогам ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», прийняте за результатом обговорення оскаржуване рішення не може бути застосоване, в тому числі, як акт індивідуальної дії.

Зважаючи на те, що оскаржуваний проект рішення, всупереч ч. 1 ст. 46 Закону та Регламенту роботи районної ради не обговорювався в її постійних комісіях, обізнаність всіх депутатів районної ради про поставлені на розгляд сесії питання та проекти рішень, оформлені за результатами обговорення таких питань лише презюмується, але жодним документом не підтверджується.

Крім того відповідно до вимог регламенту Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області ст. 3.7.27 протокол засідання лічильної комісії від 15.08.2016 р. не був підписаний усіма членами лічильної комісії (зокрема, ОСОБА_5 /а.с. 81/).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, приймаючи до уваги докази наявні у справі, суд приходить до висновку, що визначена законом процедура скликання сесії є обов'язковою, а тому недотримання цієї процедури та процедури підготовки питань до розгляду на сесії призводить до прийняття протиправних рішень та є підставою для скасування таких рішень, прийнятих на такій сесії. Аналогічний висновок зроблено Вищим адміністративним судом України при розгляді справи № К/9991/63518/12 (Ухвала від 02.10.2014 р.), № К/800/26592/13 (Ухвала від 11.12.2014 р.), та сформовано у Інформаційному листі від 26.05.2010 р. № 753/11/13-10 «Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби». Із наведеної правової позиції вбачається, що ухвалення рішення, наслідком якого є припинення публічної служби, без дотримання зазначеного порядку і процедури впливає на його правильність.

Судом приймаються до уваги й інші обставини, які підтверджуються матеріалами справи. Зокрема, протоколом засідання районної ради від 15.08.2016 р., згідно з яким присутніми на сесії були 30 депутатів районної ради. При цьому, як вбачається з протоколу засідання лічильної комісії № 2, який складено безпосередньо при проведенні сесії районної ради, участь в проведеному таємному голосуванні прийняв 31 депутат районної ради.

Одночасно, саме оскаржуване рішення, як вбачається з протоколу засідання, прийнято шляхом голосування 18-ти депутатів, тобто мінімально допустимою кількістю голосів для ухвалення рішення районної ради.

Указані недоліки та порушення, допущені відповідачем при організації та проведенні таємного голосування, наслідком якого є припинення публічної служби приймаються судом до уваги.

Відтак, рішення районної ради, прийняте із численними порушеннями його внесення на розгляд районної ради, обговорення, проведення процедури голосування підлягає скасуванню як таке, що ухвалене із порушенням норм законодавства, чинного на момент прийняття рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення від 15.08.2016 року, звільнення позивача з посади заступника голови Кам'янсько-Дніпровської районної ради мотивовано ст. 56 Закону, на підставі якого відповідач визнав повноваження ОСОБА_1 припиненими. Між тим, у подальшому уповноваженою особою відповідача внесено запис до трудової книжки позивача із мотивуванням звільнення за ч. 4 ст. 56 Закону, тобто на підставі подання особистої заяви про звільнення з займаної посади. Хоча як вбачається з матеріалів особової справи, в ній відсутня власноруч написана заява позивача про звільнення за власним бажанням /а.с. 113-150/.

Також, у рішенні № 20 від 15.08.2016 року є некоректною підстава припинення повноважень позивача. Зокрема, в оспорюваному рішені про дострокове припинення повноважень заступника голови Кам'янсько-Дніпровської районної ради - ОСОБА_1 не зазначено в чому саме полягало порушення, яке стало підставою для звільнення, де відповідач обмежившись лише загальною вказівкою на ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» без зазначення відповідної частини, якою регулюються відповідні правовідносини, а відтак відсутня і законна підстава для звільнення.

Відтак, вимоги про визнання протиправними дій відповідача по внесенню відомостей про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови районної ради згідно п. 4 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підлягають задоволенню.

Що стосується заявлених позовних вимог про скасування запису № 27, вчиненого в трудовій книжці позивача, то такі вимоги судом відхиляються з огляду на те, що право скасовувати вчинені записи в трудовій книжці не віднесено до повноважень уповноважених осіб органу, в якому працює (до якого поновлюється) особа. Такі повноваження не є дискреційними, а випливають із законодавчо встановлених процедур ведення трудових книжок (пункт 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 р.).

За змістом правової позиції Вищого Адміністративного Суду України в Інформаційному листі «Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби» від 26.05.2010 р. № 753/11/13-10, розглядаючи спори щодо звільнення публічних службовців, суди мають враховувати правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі за позовом гр. Ж. до Президента України про скасування Указу Президента України стосовно звільнення та поновлення на посаді, яка полягає у тому, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Оцінюючи показання свідків виходить з наступного.

Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що сесія проходила у два дні 12 з перервою на 15 серпня 2016 року про депутатське звернення щодо звільнення з посади ОСОБА_1 він дізнався лише в день сесії. Про існування проекту рішення він дізнався лише на другий день роботи сесії. У самому порядку денному сесії питання про звільнення відповідача не було.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що 12.08.2016 року відбувся перший день сесії на якому депутат ОСОБА_8 вніс пропозицію депутатської групи «За добробут громад» про звільнення з посади заступника голови районної ради ОСОБА_1 Голова районної ради прочитав звернення та оголосив перерву у роботі сесії до 15.08.2016 року. На сесії розглядалося і його звернення, яке він відповідно до Регламенту подав завчасно за 25 днів до початку роботи сесії. Також він приймав участь в роботі лічильної комісії в якості її секретаря.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є членом депутатської групи «За добробут громад», яка ініціювала звернення з пропозицією щодо необхідності дострокового припинення повноважень заступника голови районної ради ОСОБА_1 З цією пропозицією він звернувся у день роботи сесії, а саме, 12.08.2016 року. Питання виносилося як «негайне». Підставою для внесення на розгляд сесії цього питання було невдоволення депутатського корпусу роботою заступника голови райради та вчинення ОСОБА_1 тиску на журналістську діяльність редакції газети районної ради «Новини дня».

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що до складу їхньої депутатської групи «За добробут громад», яка ініціювала звернення з пропозицією щодо необхідності дострокового припинення повноважень заступника голови районної ради ОСОБА_1 входить 13 депутатів районної ради. З цією пропозицією вони звернулися у день роботи сесії, 12.08.2016 року. Питання виносилося як «негайне». Однією з підстав для внесення на розгляд сесії цього питання було вчинення ОСОБА_1 постійного тиску на депутатів районної ради.

В силу приписів ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю), служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої ст. 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (ст. 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов'язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (ст. 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (ст. 18 цього Закону). Посадові особи місцевого самоврядування, крім посадових осіб, зазначених у частині другій цієї статті, яких притягнуто до відповідальності за корупційні правопорушення, підлягають звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, оскільки ними не наведено достовірних даних щодо порушення ОСОБА_1 підстав припинення служби в органі місцевого самоврядування, які передбачені положеннями ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Так само, суду не надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 тиску на журналістську діяльність та депутатів. Доказів звернення до правоохоронних органів з цього приводу та наявність відповідних рішень не наведено.

Також, таких доказів не надано і представниками відповідача. Більш того, як вбачаться з матеріалів особової справи, в ній відсутні будь-які дані про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи не належне виконання своїх обов'язків під час перебування на посаді заступника голови районної ради.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою. Статтею 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад». На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Вимогами ст. 10 вказаного Закону встановлено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посаду голови та заступників голови районної ради шляхом обрання відповідною радою. Отже, враховуючи викладене і те, що позивач на посаду заступника голови районної ради був обраний цією радою, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є посадовою особою органу місцевого самоврядування і на нього поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Стаття 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначає підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування.

За змістом означеної статті спеціальні підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування встановлені цією нормоюзакону, а Кодексом законів про працю України - загальні.

Частина третя ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає порядок припинення служби в органах місцевого самоврядування для такої посади як заступник голови районної ради, а підстави для припинення служби визначають норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (ст. 20) та норми Кодексу законів про працю України.

Частина четверта ст. 56 цього Закону визначає додаткові підстави для припинення служби в органах самоврядування, за якими рада приймає рішення, яким береться до відома зазначений факт.

Отже, для дострокового припинення повноважень заступника голови районної ради необхідна сукупність таких умов: дотримання порядку, передбаченого ч. 3 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та існування загальних чи спеціальних правових підстав, які передбачені Кодексом законів про працю чи ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»; або прийняття районною радою рішення, яким лише береться до відома один із фактів, перелічений у ч. 4 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

З протоколу засідання Кам'янсько-Дніпровської районної ради 7-госкликання від 15.08.2016 року, суд робить висновок про те, що при обговорені спірного питання, депутати керувались зовсім іншими підставами, ніж ті, що передбачені чинним законодавством, які стосувалися здебільшого етичних питань. Підстави для дострокового припинення повноважень ОСОБА_1, які зазначають представники відповідача в обґрунтування своїх заперечень, не є правовими, оскільки не передбачені ст. 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» чи Кодексом законів про працю України, та носять характер оціночних суджень. Крім того, відсутні факти, зазначені у ч. 4 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Суд, проаналізувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про обґрунтованість позову, оскільки відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення, зокрема, не наведено обставини, які б давали підстави для прийняття рішення про дострокове припинення повноважень заступника голови райради. Не може бути правовою підставою до прийняття рішення про дострокове припинення повноважень заступника голови райради лише одне бажання певної кількості депутатів, які невдоволені роботою цієї посадової особи. Статтею 69 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Це стосується і органів місцевого самоврядування. Згідно з Основним Законом України держава гарантує свободу політичної діяльності, не забороненої Конституцією і законами України (ч. 4 ст. 15).

В силу норми ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв'язку із тим, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, їх проходження та звільнення з публічної служби, а, згідно ч.7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача поновити на посаді заступника голови районної ради незаконно звільненого ОСОБА_1

Також, оскільки за змістом ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік, підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу на загальну суму 15 075,06 грн. виходячи із розрахунку: середньоденна заробітна плата позивача складає: - заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні - червень 2016р. - 7190,95 (19 роб. днів.) + липень 2016 р.- 6448,39 (19 роб. днів.) = 13639,34 грн.; - число відпрацьованих робочих днів - 38; Зп с.д = 13639,34/38 = 358,93 грн. Середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді дні складає: за 2016р. з 16.09.2016р. складає 55 робочих днів (358,93Х55 = 19741,15 грн.).

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 18 351,62 грн., обрахованих позивачем виходячи із наведеного у позові розрахунку коефіцієнту обставин, наслідків і критеріїв, які впливають на розмір моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завдано внаслідок порушення її прав, в тому й числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб; розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, зазнаних позивачем та інших обставин.

Суд вважає доведеним той факт, що звільненням позивача, вчиненим 15 серпня 2016 року відповідачеві завдано моральних страждань, наведених у позовній заяві. Разом з тим, суд не може погодитись із визначеним позивачем розміром відшкодування, яке позивач оцінює у сумі 18 351,62 грн.

Судом встановлено факт порушення законних прав позивача, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації його життя, оскільки позивач був змушений звертатися до суду для відстоювання своїх інтересів, обсяг моральних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, про спричинення йому такої шкоди, свідчить сам факт видання незаконного наказу, в результаті якого було порушено нормальні життєві зв'язки позивача.

Однак, суд враховує ту обставину, що хвороба позивача не є наслідком видання спірного наказу, а також те, що відповідач є бюджетною установою, виходячи з засад розумності та справедливості, визначає, що належною компенсацією отриманої позивачем моральної шкоди є сума 1500 грн., що є виваженим, справедливим та співмірним зі ступенем та тривалістю моральних страждань, заподіяних позивачу.

Щодо сплаченого судових витрат документально підтверджено витрати на правову допомогу починаючи з 16 серпня 2016р. у розмірі 2700 грн. /а.с. 47, 48/, тому суд при вирішенні питання виходить з доведеності вимог. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 16, 90, 94 КАС України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 р. № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, в матеріалах справи містяться копія свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю № 3416 на ім'я ОСОБА_2, копія договору про надання правової допомоги (адміністративна справа) від 26.09.2016 р., квитанції до прибуткового касового ордеру № 26/09 від 26.09.2016 р., № 18/10 від 18.10.2016 р. на загальну суму 2700 грн. та акт виконаних робіт № 18/10-2016 р. від 18.10.2016 р., в якому міститься розрахунок фактичних витрат робочого часу адвоката, який відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

За приписами ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що в ході розгляду справи встановлено допущені відповідачем порушення, які вплинули на правомірність прийняття ним оскаржуваного рішення, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 4, 26, 29, 31, 43, 46, 55, 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 7, 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 17, 49, 69-71, 158-163, 167, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кам'янко-Дніпровської районної ради Запорізької області від 15.08.2016 р. № 20 сьомого скликання «Про дострокове припинення повноважень заступника голови Кам'янко-Дніпровської районної ради - ОСОБА_1».

Визнати протиправними дії Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області по внесенню відомостей про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови районної ради згідно п. 4 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зобов'язати Кам'янко-Дніпровську районну раду Запорізької області поновити на посаді заступника голови районної ради ОСОБА_1.

Стягнути з Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області (, 71300, вул. Набережна 87, м. Кам'янка-Дніпровська, Запорізька обл., на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1) суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у сумі 19 741,15 грн.

Стягнути з Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у сумі 1 500 грн.

Стягнути з Кам'янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 2700 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника голови Кам'янко-Дніпровської районної ради та в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В. В. Васильченко