Справа № 804/2877/15
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року м. Київ К/800/6972/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого: Маслія В.І.

Суддів: Черпіцької Л.Т., Стрелець Т.Г.

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 травня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрохим" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ТОВ «Дніпрохим» звернулося до суду з позовом, в якому просило скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.10.2014 року № 110070000/2014/00207 Дніпропетровської митниці Міндоходів; визнання протиправним та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості від 22.10.2014 року № 110070000/2014/300114/1 Дніпропетровської митниці Міндоходів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 року, позов задоволено: визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.10.2014 року № 110070000/2014/00207; визнано протиправним та скасовано рішення про коригування заявленої митної вартості від 22.10.2014 року № 110070000/2014/300114/1.

Не погоджуючись з ухваленими судовими рішеннями Дніпропетровська митниця ДФС звернулась з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрохим" подало до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в яких просило залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 01.01.2013 року між позивачем та компанією «Sabic Sales Europe B.V.» (Нідерланди) укладено контракт №SАВІС-РМ/6213 від 01.01.2013 року.

На підставі вказаного вище зовнішньоекономічного контракту, 21.10.2014 року на територію України був ввезений поліетилен високого тиску (низької щільності) в первинній формі, гранульований (первинна форма), нелінійний, без вмісту сополімерів і домішок, а також прищеплених блок - сополімерів в своєму складі, з питомою густиною 0,920-0,923 г/куб.см (визнач. При 20 град. С), кількість 22000 кг.

При цьому, позивачем була визначена митна вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються: вартість однієї тони товару - 1270,07 євро.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивач подав відповідачу пакет документів, а саме: МД № 110070000/2014/312775; додаткову угоду № 1 від 10.01.2013 року; додаткову угоду № 2 від 31.12.2013 року; додаткову угоду № 4 від 09.10.2014 року; додаткову угоду № 11 від 29.09.2014 року; проформу інвойс № від 01.10.2014 року; платіжне доручення № 2 від 14.10.2014 року; інвойс № від 16.10.2014 року; інвойс № від 16.10.2014 року; міжнародні автомобільні накладні (СМК.) від 16.10.2014 року; пакувальний лист від 16.10.2014 року; Лист від виробника стосовно встановлених цін для ТОВ «Дніпрохим» від 21.10.2014 року; Митна декларація країна відправлення МКШ4МІЛА51С326790586 від 16.10.2014 року; лист від 21.10.2014 року; сертифікат якості від 16.10.2014 року; Довідка про транспортно-експедиційні витрати; договір-заявка № 15/10-1 від 15.10.2014 року; договір № 020714 від 01.07.2014 року; договір № 151014 від 15.10.2014 року; договір № 56 від 01.02.2013 року; інформація біржових організацій від 19.09.2014 року; інформація біржових організацій від 26.09.2014 року; сертифікат походження від 17.10.2014 року.

Під час проведення митного контролю і митного оформлення, у зв'язку із спрацюванням АСАУР форми контролю 103-1 та 105-2 на виконання ч. 1 ст. 320 МКУ митницею було повідомлено декларанта про необхідність надання товаросупровідних та товаротранспортних документів або їх завірених копій, а також документи, що підтверджують митну вартість товарів у відповідності до положень ст. 53 МКУ; забезпечити переклад наданих документів на українську мову; надати копію митної декларації країни відправлення та її переклад.

Позивачем було надано переклади документів: інвойс № від 16.10.2014 року; інвойс № від 16.10.2014 року; експортна декларація від 16.10.2014 року; сертифікат походження від 17.10.2014 року.

Разом з тим, митницею повторно було повідомлено декларанта про необхідність надання перекладу документів українською мовою та вказано про виявленні під час проведення перевірки документів розбіжності.

Позивачем було надано до митного органу лист з роз'ясненням стосовно вартості товару зазначеного в експортній декларації від продавця та лист з поясненнями щодо надання додаткових документів.

22.10.2014 року Дніпропетровською митницею ДФС України були прийняті рішення про коригування митної вартості товару № 110070000/2014/300114/1 згідно з яким відповідач провів коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, та визначив цю вартість за методом 2г (резервним методом) та картка відмови у прийнятті митної декларації №110070000/2014/00207.

За заявою декларанта, оцінювану партію товару випущено під гарантійні зобов'язання відповідно до положень частини сьомої ст. 55 Митного кодексу України за митною декларацією від 22.10.2014 року № 110070000/2014/312834 з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом.

В подальшому, позивач звернувся до митниці з проханням здійснити перерахунок митної вартості товару за ВМД № 110070000/2014/312834 від 22.10.2014 року за першим методом визначення митної вартості згідно статті 58 МК України «Визначення митної вартості за ціною договору» або надати обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості.

17.12.2014 року листом (вих. № 849/-04-50-25-2) позивачу було відмовлено у визначенні заявленої митної вартості та скасуванні рішення про коригування митної вартості № 110070000/2014/300114/1 від 22.10.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з доводами якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивачем до митного оформлення було надано вичерпний перелік, як основних так і додаткових документів, передбачених ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів, при цьому відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Колегія суддів погоджується з доводами судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч. 1 ст. 51, ч.1 ст. 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Крім того для підтвердження митної вартості до митниці було надано додаткові документи, а саме: рахунок - фактура № СФ-0000294 від 22.10.2014 року, виписка з особового рахунку від 31.10.2014 року, що підтверджує виконання умов договору транспортного перевезення та експедирування вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні №020714 від 02.07.2014 року, платіжні доручення в іноземній валюті № 1 від 13.10.2014 року, № 2 від 14.10.2014 року, № 3 від 15.10.2014 року, № 4 від 16.10.2014 року, № 5 від 17.10.2014 року, № 6 від 20.10.2014 року, № 7 від 21.10.2014 року, що підтверджують умови оплат, зазначені в додатковій угоді № 11 від 29.09.2014 року; висновок експерта Дніпропетровської торгівельно - промислової палати № Г0-5160 від 18.11.2014 року.

Таким чином, до митного оформлення позивачем надано вичерпний перелік як основних так і додаткових документів, передбачених ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів. Подані документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

В свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права та пришли до правильного висновку про нявність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС - відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 6 травня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: