Справа № 810/2506/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 року № 810/2506/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання неправомірними дій, незаконною бездіяльності та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

до суду звернулась ФО-П ОСОБА_1 з позовом до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання неправомірними дій, незаконною бездіяльності та скасування рішення. В обґрунтування своїх вимог вказала на своєчасну сплату нею єдиного податку, а відтак вважає дії, бездіяльність та рішення відповідача, які пов'язані зі спонуканням її до здійснення цієї виплати незаконними.

У призначений для розгляду справи час в судове засідання з'явилася позивачка та її представник. Представник відповідача у судове засідання не прибув з невідомих для суду причин, про причини неприбуття суд не повідомив, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАСУ суд визнав за можливе провести розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, з огляду на таке:

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованою у встановленому законом порядку 24.05.2005 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1), номер запису про проведення державної реєстрації 0001359, про що свідчить відомості, які містяться в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 31.03.2015 ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області була проведена перевірка позивачки, за результатами якої складено акт від 31.03.2015 № 182/10-13-17-01/234592048, яким встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування,- не сплачено єдиний податок протягом двох послідовних кварталів в сумі 1917, 80 грн., дане порушення визначено пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ.

На підставі проведеної перевірки та складеного акта ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області було прийнято рішення № 182 від 01.04.2015 про виключення позивачки з реєстру фізичних осіб - платників єдиного податку.

Надаючи правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого: в силу вимог ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані положеннями Податкового кодексу України (далі - ПКУ).

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку врегульовані положеннями глави 1 розділу ХІV ПКУ. Так, п. 291.2 ст. 291 ПКУ передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Як слідує із матеріалів справи, починаючи з 01.01.2012 і до моменту прийнято рішення №182 від 01.04.2015 про виключення з реєстру фізичних осіб - платників єдиного податку та, відповідно, анулювання реєстрації платника єдиного податку, тобто до 01.04.2015, позивачка перебувала на спрощеній системі оподаткування та відносилась до третьої групи платників єдиного податку за ставкою о 5 %, що підтверджується копією свідоцтва Серії Б № 263426.

Відповідно до пп. 3 п. 291.4 ст. 291 ПКУ, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, третя група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень. Абзацом 2 п. 294.1 ст. 294 ПКУ передбачено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал. В силу вимог п. 295.3 ст. 295 ПКУ, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку регламентовані ст. 299 ПКУ. Згідно з п. 299.11 ст. 299 ПКУ, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом. Пунктом 300.1 ст. 300 ПКУ передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій. В силу вимог п. 299.12 ст. 299 ПКУ, погашення податкового боргу після анулювання реєстрації платника єдиного податку здійснюється у порядку, встановленому главою 9 розділу II цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із системного аналізу положень п. 299.12 ст. 299 ПКУ, твердження позивачки щодо відсутності заборгованості станом на 31.03.2015 (день прийняття оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку) з огляду на незастосування до неї штрафних санкцій за порушення податкового законодавства до анулювання реєстрації платника єдиного податку у зв'язку з несплатою узгоджених сум грошових зобов'язань, на підставі яких виникла заборгованість (недоїмка) в сумі 1917, 80 грн. є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства та фактичним обставинам справи, а також спростовуються даними, які містяться в картці КОР з єдиного податку з фізичних осіб за 2015-2016 роки.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на підставі виявлених порушень щодо несплати сум податкових зобов'язань по єдиному податку в розмірі 1917, 80 грн., що підтверджується наявними письмовими доказами, відповідачем згідно п. 299.11 ст. 299 ПКУ було прийнято рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 01.04.2015 № 182, яке було направлено засобами поштового зв'язку рекомендованим листом на адресу ФО-П ОСОБА_1 а саме: АДРЕСА_1, 08132, яка співпадає з адресою реєстрації, відомості про яку містяться в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, вказане рекомендоване поштове відправлення повернулося до податкового органу у зв'язку з неврученням його адресату з позначкою про закінчення терміну зберігання, про що свідчить копія конверту, наявна в матеріалах справи.

Відповідно до пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ, платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Доказів того, що позивачка виконала вимоги пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ матеріалами справи також не підтверджено.

Отже, оскільки нормами чинного законодавства, а саме главою 1 розділу ХІV ПКУ передбачені дії контролюючого органу щодо анулювання реєстрації платників єдиного податку, то вимоги позивачки щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо анулювання її реєстрації платника єдиного податку та твердження про не повідомлення про таке анулювання є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням ПКУ та фактичним обставинам справи і це виключає можливість задоволення позовних вимог в частині визнання незаконною бездіяльність відповідача щодо несвоєчасного повідомлення позивачки про анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки матеріалами справи підтверджено направлення на адресу позивачки оскаржуваного рішення.

Як видно із відмітки оператора поштового зв'язку на конверті з вмістом відповідного рішення поштове відправлення було повернуто податковому органу за закінченням терміну зберігання, таким чином податковий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений ПКУ.

Докази, надані позивачкою у вигляді податкових декларацій (основних та уточнюючих) платника єдиного податку фізичної особи-підприємця свідчать лише про виконання нею обов'язку у поданні податкової звітності, що передбачено п. 296.3 ст. 296 ПКУ. Платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду. Надані позивачкою платіжні доручення за чотири квартали 2014 року (№ 124 від 05.05.2014 в сумі 2012, 00 грн.; № 143 від 15.08.2014 в сумі 8830, 00 грн.; № 178 від 19.11.2014 в сумі 8510, 00 грн. та № 193 від 19.02.2015 в сумі 11122, 00 грн.) та чотири квартали 2015 року (№ 230 від 15.05.2015 в сумі 2050, 00 грн.; № 265 від 13.08.2015 в сумі 10090, 00 грн.; № 298 від 09.11.2015 в сумі 12930, 00 грн. та № 326 від 16.02.2016 в сумі 11804, 80 грн.) свідчать про перерахування сум єдиного податку за вказані періоди, але не спростовують наявність виявленої заборгованості під час камеральної перевірки та не підтверджують сплату такої заборгованості в сумі 1917, 80 грн. до прийняття оскаржуваного рішення № 182 від 01.04.2015.

Докази сплати ОСОБА_1 суми податкових зобов'язань по єдиному податку до 01.04.2015 у розмірі 1917, 80 грн., що стало підставою для застосування заходів реагування у вигляді анулювання реєстрації платника єдиного податку позивачкою суду не представлено. Натомість доводи відповідача щодо порушення умов перебування на прощеній системі оподаткування, а саме наявність на початку двох послідовних кварталів недоїмки по податковим зобов'язанням підтверджено копією картки КОР з єдиного податку з фізичних осіб за 2015-2016 роки.

Крім того, як свідчать матеріали справи, що не заперечує і сама позивачка, у зв'язку з виявленими відповідачем порушеннями щодо недотримання нею вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов'язань до неї було застосовано штраф в розмірі 2061, 46 грн. за платежем по єдиному податку з фізичних осіб, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 17.03.2016 № , винесеним на підставі акта перевірки від 17.03.2016 № 85/10-13-17-04.

Вказане рішення ОСОБА_1 не оскаржено в адміністративному чи судовому порядку, відтак суд вважає, що позивачка визнала факт допущення нею правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати єдиного податку та погодилась з наявністю у неї податкових зобов'язань за цим платежем. Встановлені в цій частині обставини виключають можливість задоволення позовних вимог про скасування рішення від 01.04.2015 за №182 про виключення з реєстру фізичних осіб - платників єдиного податку ФО-П ОСОБА_1

Щодо позовних вимог про поновлення позивачки в реєстрі фізичних осіб - платників єдиного податку за період з 01.04.2015 до 31.03.2016 є похідними від вимоги про скасування рішення, прийнятого відповідачем 01.04.2015 за № 182. Оскільки вимоги позивачки в частині скасування рішення судом не задоволені, підстави для її поновлення в реєстрі фізичних осіб - платників єдиного податку за період з 01.04.2015 до 31.03.2016 відсутні.

Крім того судом встановлено, що права позивачки щодо перебування на спрощеній системі оподаткування відновилися з 01.04.2016, про що свідчить копія Витягу з реєстру платників єдиного податку від 16.05.2016 № 765/10-13-17-04, тобто на момент звернення до суду та розгляду даної справи ОСОБА_1 є платником єдиного податку. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дії Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області під час анулювання реєстрації платника єдиного податку позивачки з 01.04.2015, визнання незаконною бездіяльність щодо несвоєчасного повідомлення позивачки про анулювання реєстрації платника єдиного податку та скасування рішення, прийнятого відповідачем 01.04.2015 за № 182 про виключення з реєстру фізичних осіб - платників єдиного податку та поновлення її в реєстрі фізичних осіб - платників єдиного податку з 01.04.2015 до 31.03.2016.

Статтею 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства визначено захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Статтею 11 КАСУ встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 71 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте, позивач не звільнений від обов'язку зазначити обставини, якими підтверджуються заявлені вимоги. Такі обставини ОСОБА_1 не зазначені, а судом не виявлені.

Натомість відповідач як суб'єкт владних повноважень надав суду докази, які спростовують твердження позивачки, а відтак, довів правомірність своїх дій та винесення оспорюваного рішення.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що позивачкою не доведено неправомірності дій відповідача під час прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку та той факт, що позивачка фактично відновила свої права та з 01.04.2016 знову перейшла на спрощену систему оподаткування, що підтверджено Витягом з реєстру платників єдиного податку від 16.05.2016 № 765/10-13-17-04, податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов'язань не оскаржила, з чим фактично погодилась, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.