Справа № 495/5163/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"09" листопада 2016 р. м. Київ К/800/614/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 5 серпня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила: визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському Одеської області щодо відмови у перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 1 лютого 2012 року в розмірі 15451 гривень та від 12 червня 2013 року в розмірі 20646 гривень; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 80% в розмірі заробітної плати працюючого судді 15451 гривень та з 1 січня 2013 року і в подальшому - 80% з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 20646 гривень; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському Одеської області виплатити на її користь недоплачене довічне грошове утримання судді у відставці за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року в розмірі 65568 гривень і за період з 1 січня 2013 року по 1 липня 2013 року в розмірі 57720 гривень.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2013 року замінено Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському Одеської області на належного відповідача по справі - Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 5 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області щодо відмови у перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 12 червня 2013 року в розмірі 15451 гривень та від 12 червня 2013 року в розмірі 20646 гривень. Визнано протиправними дії відповідача по перерахунку пенсії зі складових заробітної плати з урахуванням суми матеріальної допомоги в розмірі 448,54 гривень. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області здійснити перерахунок щомісячного довічного утримання з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 80% в розмірі заробітної плати працюючого судді 15451 гривень та з 1 січня 2013 року і в подальшому - 80% з розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 20646 гривень. Зобов'язано відповідача виплатити на користь ОСОБА_4 недоплачене довічне грошове утримання судді у відставці за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року в розмірі 65568 гривень і за період з 1 січня 2013 року по 1 липня 2013 року в розмірі 57720 гривень.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 5 серпня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає

судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що згідно постанови Верховної Ради України від 16 червня 2011 року № 3544-VI ОСОБА_4 звільнено з посади судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

На час виходу у відставку стаж роботи позивача на посаді судді складає 35 років.

З 3 серпня 2011 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

На звернення до Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про здійснення з 1 січня 2012 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивач отримала відмову, оскільки відповідно до частини 4 статті 138 Закону № 2453-VI перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України, а їй призначено довічне грошове утримання виходячи із заробітної плати судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 47 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Згідно з частиною 3 статті 138 Закону № 2453-VІ (у редакції, чинній на час призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

1 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453-VІ, якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою.

Частиною 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (набрав чинності з 1 жовтня 2011 року; далі - Закон № 3668-VI) передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У частині 5 вказаної норми Закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину 3, перше, друге, третє речення частини 5 статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У зазначеному Рішенні Конституційний Суд України вказав на те, що Законом № 3668-VI змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, Закон № 3668-VI звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи вказане Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

У пункті 8 Рішення № 3-рп/2013 визначено, що частина 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції до змін, внесених Законом № 3668-VІ, а саме: «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З огляду на викладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується зі висновком суду першої інстанції, що у ОСОБА_4 виникло право, а у відповідача обов'язок щодо перерахунку їй з 1 січня 2012 року щомісячного довічного грошового утримання.

Однак приймаючи 5 серпня 2013 року постанову, в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області здійснити позивачеві перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 1 січня 2012 року та в подальшому, суд першої інстанції не врахував усіх норм законодавства, які діяли на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення судового рішення.

При цьому суд першої інстанції не з'ясував у якому розмірі з 3 серпня 2011 року позивачеві було призначено щомісячне довічне грошове утримання, а також не перевірив зміст заяв ОСОБА_4, які нею були подані до відповідача за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання, оскільки із самих рішень Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області від 19 березня 2013 року № 3 і від 27 червня 2013 року № 8 про відмову у перерахунку пенсій не можна з'ясувати за який саме період часу позивач просила здійснити перерахунок та які документи для цього вона подавала.

Також визнаючи неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області щодо відмови позивачеві у перерахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 12 червня 2013 року в розмірі 15451 гривень та 20646 гривень, відповідно, суд першої інстанції не звертає увагу на те, що в матеріалах цієї справи такі довідки відсутні. До позовної заяви ОСОБА_4 були додані копії довідок Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області від 1 лютого 2012 року № 5-271/12 та від 25 червня 2013 року № 5-2077/13 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно яких станом на січень 2012 року та січень 2013 року заробітна плата, яка враховується при перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці, складала 15451,20 гривень та 20646 гривень, відповідно.

Крім того, абзацом третім резолютивної частини постанови суд першої інстанції визнає протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області по перерахунку пенсії зі складових заробітної плати з урахуванням суми матеріальної допомоги в розмірі 448,54 гривень, однак така позовна вимога ОСОБА_4 не заявлялася і не стосується цієї справи.

Апеляційний суд допущені судом першої інстанції порушення не виправив.

За приписами частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини цієї справи та вирішити її згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Також суду першої інстанції слід надати правову оцінку доводам відповідача щодо пропуску позивачем встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку звернення до суду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області - задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 5 серпня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області про зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.