Справа № 2-а-2813/11
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р. Справа № 876/7166/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та ОСОБА_3, яким просив скасувати рішення від 03.04.2011 року № 182-5/2011 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» і № 183-5/2011 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації».

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що відповідно до положень п. 34 ст. 26, ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 12, 141 Земельного кодексу України ОСОБА_5 сільська рада мала право розглядати заяви сторін по справі про надання їм у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, оскільки спірні земельні ділянки є власністю територіальної громади смт Битків. Таким чином, на думку суду, приймаючи оскаржувані рішення, відповідач діяв в межах своїх повноважень, оскільки питання про надання земельних ділянок комунальної власності у власність або користування громадян та юридичних осіб підлягає вирішенню саме сільською радою як представницьким органом місцевого самоврядування, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка, а питання про наступне виділення спірної земельної ділянки у власність чи користування третіх осіб входить до виключної компетенції селищної ради та не залежало від волі ОСОБА_6 Тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 селищна рада правомірно прийняла оскаржувані рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки площею 0,0868 га по вул. Шевченка, 836 в смт Битків, а ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0632 га по вул. Шевченка, 832.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не перевірив оскаржувані рішення відповідача на відповідність критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не навів жодних висновків щодо їх законності чи незаконності, а обмежився лише викладенням мотивів позовної заяви і заперечення на неї та положень нормативних актів, які визначають правовий статус і повноваження органів місцевого самоврядування, однак не надав їм правової оцінки з врахуванням матеріалів справи. Зокрема, суд не врахував, що на підставі договору довічного утримання, укладеного між ним та ОСОБА_6, до нього перейшло право власності на належне їй домоволодіння № 836 по вул. Шевченка в смт Битків, а також відповідно до ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України і ч. 3 ст. 120 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою площею 0,15 га, призначеною для обслуговування цього будинковолодіння. Вилучення даної земельної ділянки з користування ОСОБА_6 не припинило автоматично його права користування цією ділянкою. Тому, на думку позивача, селищна рада мала право приймати оскаржувані рішення лише після вилучення спірної земельної ділянки саме з його користування. Крім того, суд не надав жодної оцінки зазначеному вище договору довічного утримання, а також не врахував положень ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України і ч. 3 ст. 120 Земельного кодексу України, хоч дані норми у спірному випадку є спеціальними і регулюють перехід права власності та права користування земельною ділянкою при переході права власності на будівлю на підставі договору довічного утримання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_5 селищної ради, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням ОСОБА_5 селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 03.04.2011 року № 182-5/2011 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0632 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: смт Битків, вул. Шевченка, 832 за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована в межах населеного пункту, а рішенням від 03.04.2011 року № 183-5/2011 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації» ОСОБА_4 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для пердачі у власність земельної ділянки площею 0,0868 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: смт Битків, вул. Шевченка, 836 за рахунок земель житлової та громадської забудови, яка розташована в межах населеного пункту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність зазначених рішень, виходячи з наступного.

Як встановив суд, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.1991 року ОСОБА_6 була спадкоємцем майна після смерті свого чоловіка ОСОБА_7, який помер 27.04.1990 року. До спадкового майна належали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шевченка, 836 в смт Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області.

27.04.2004 року ОСОБА_6 і ОСОБА_4 уклали договір довічного утримання, відповідно до умов якого ОСОБА_6 передає у власність ОСОБА_4 належне їй на праві приватної власності домоволодіння № 836 по вул. Шевченка в смт. Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області, а ОСОБА_4М зобовязується надати їй довічне матеріальне забезпечення.

Рішенням ОСОБА_5 селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 14.10.2005 року ОСОБА_6 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га по вул. Шевченка, 836 в смт Битків.

Однак ОСОБА_6 не реалізувала надане цим рішенням право на отримання у приватну власність на вказану земельну ділянку, а саме не оформила правовстановлюючих документів на неї (державного акту про право власності на земельну ділянку).

21.07.2010 року ОСОБА_6 звернулася до ОСОБА_5 селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області із заявою про вилучення у неї з користування земельних ділянок, в тому числі і зазначеної вище земельної ділянки, однак 01.11.2010 року подала іншу заяву про відмову від заяви від 21.07.2010 року.

10.11.2010 року ОСОБА_6 повторно подала до ОСОБА_5 селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області заяву про вилучення з її користування земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Шевченка, 836 в смт Битків Надвірнянського району Івано-Франківської області і вирішення питання про її передачу в користування ОСОБА_4

За результатами розгляду даної заяви ОСОБА_5 селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області прийняла рішення від 30.04.2011 року за № 181-5/2011 «Про вилучення земельної ділянки», яким вилучила з користування ОСОБА_6 за її добровільною згодою земельну ділянку з плану забудови власного житлового будинку площею 0,15 га по вул. Шевченка, 836 в смт Битків у землі запасу селищної ради.

ОСОБА_4 оскаржив дане рішення в судовому порядку, однак постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2014 року, у задоволенні його позову було відмовлено.

Зазначені судові рішення відповідно до норм ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набрали законної сили з моменту постановлення ухвали апеляційного суду.

Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, було підтверджено правомірність вказаного рішення ОСОБА_5 селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 30.04.2011 року за № 181-5/2011, тобто судом встановлено факт правомірності вилучення спірної земельної ділянки з користування ОСОБА_6 у землі запасу селищної ради.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільської ради входить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад: б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу: в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу.

Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, з моменту віднесення зазначеної ділянки до земель запасу ОСОБА_5 селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області має виключне право розпоряджатись нею, в тому числі надавати у власність чи користування фізичним і юридичним особам. Тому, приймаючи оскаржувані рішення, селищна рада діяла в межах своїх повноважень, оскільки питання про надання земельних ділянок комунальної власності у власність або користування громадян та юридичних осіб підлягає вирішенню саме радою як представницьким органом місцевого самоврядування, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка, а також питання про наступне виділення спірної земельної ділянки у власність чи користування в даному випадку не залежало від волі ОСОБА_6

Щодо доводів позивача про те, що на підставі договору довічного утримання від 27.04.2004 року, укладеного між ним та ОСОБА_6, до нього перейшло право власності на належне останній домоволодіння № 836 по вул. Шевченка в смт Битків та відповідно до ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України і ч. 3 ст. 120 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою площею 0,15 га, призначеною для обслуговування цього будинковолодіння, в звязку з чим вилучення даної земельної ділянки з користування ОСОБА_6 не припинило автоматично його права користування цією ділянкою, а відповідач мав право приймати оскаржувані рішення лише після вилучення спірної земельної ділянки саме з його користування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення зазначеного вище договору довічного утримання) у разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення зазначеного вище договору довічного утримання) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Даними нормами встановлено, що при переході права власності на будинок за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику, а у випадку коли ділянка перебувала не у власності, а в користуванні попереднього власника будівлі до нового власника переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщена ця будівля, та частиною ділянки, необхідною для її обслуговування.

Як зазначено вище, земельна ділянка площею 0,15 га, призначена для обслуговування будинковолодіння по вул. Шевченка, 836 в смт Битків, перебувала в користуванні ОСОБА_6, але право власності за нею на дану ділянку не було оформлене і зареєстроване у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, ОСОБА_4 відповідно до положень наведених норм має право на користування земельною ділянкою по вул. Шевченка, 836 в смт Битків у розмірі, не меншому, ніж частина ділянки, на якій розміщена будівля, та частина, необхідна для її обслуговування. Однак даними нормами не передбачено, що у разі переходу права власності на будівлю на підставі договору довічного утримання до нового власника автоматично переходить право користування всією ділянкою, яка перебувала в користуванні попереднього власника будівлі.

Також колегія судді зазначає, що оскаржуваними рішеннями відповідача ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі земельних ділянок у власність, а не в користування.

А відповідно до змісту п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. ст. 12, 114, 118 Земельного кодексу України передача земельних ділянок у власність здійснюється виключно на підставі рішень відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування.

При цьому, позивач не довів, що площа виділеної йому земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: смт Битків, вул. Шевченка, 836 0,0868 га, є недостатньою для обслуговування будинковолодіння за даною адресою.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 селищна рада Надвірнянського району Івано-Франківської області правомірно та обґрунтовано прийняла оскаржувані рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки площею 0,0868 га по вул. Шевченка, 836 в смт Битків, а ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0632 га по вул. Шевченка, 832.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2014 року у справі № 2а-2813/11/0911 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про скасування рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_8

Ухвала складена в повному обсязі 10.11.2016 року