Справа № 320/7148/16-а
Суддя: Редько О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 07.11.2016
Справа № 320/7148/16-а
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2016 року м. Мелітополь
Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Редько О.В., розглянувши адміністративний позов Мелітопольського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору, -
Мелітопольське об’єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо
справа не підсудна цьому адміністративному суду.
За приписами пункту п’ятого частини першої статті 18 КАС України до підсудності місцевого загального суду як адміністративного суду віднесені адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 – 4 частини першої цієї статті. Аналогічні положення містить й частина шоста статті 181 КАС України.
Пунктом 2 частини п’ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч. 3 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
У пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз’яснено, що відповідно до статей 28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на той час) при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов’язаних із організацією та проведенням виконавчих дій. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв’язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов’язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належить до компетенції адміністративних судів.
Аналогічний висновок міститься й у пункті 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства к справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби».
Предметом заявленого позову є скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору. Стягувачем за даною постановою є держава в інтересах якої виступає відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Тобто спір виник не з приводу прийняття державним виконавцем рішення щодо виконання рішення суду у справах, передбачених пунктами 1 – 4 частини першої статті 18 КАС України, а з приводу винесення державним виконавцем постанови про відкриття провадження та стягнення судового збору, що є окремим виконавчим документом.
Згідно з частиною другою статті 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи
однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
За таких обставин позовна заява Мелітопольського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області підлягає поверненню із роз'ясненням останньому, що розгляд його позову віднесено до предметної підсудності окружного адміністративного суду. З урахуванням правил територіальної підсудності, позивач вправі звернутися до Запорізького окружного адміністративного суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 18, 24, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративним позов Мелітопольського об’єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору – повернути позивачу.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області, шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя: О.В. Редько