Справа № 806/951/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА
іменем України

"07" листопада 2016 р. Справа № 806/951/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Котік Т.С.
суддів: Бучик А.Ю.
Майора Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" червня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання призачити та виплатити одноразову грошову допомогу, зобов`язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, та просив визнати протиправним дії Міністерства оборони України про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Також, просив зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити, одноразову грошову допомогу у розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду 2 групи з 18.11.2015 року внаслідок поранення (контузія) і захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резирвістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 червня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову йому у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 18.11.2015 року, внаслідок поранення (контузія) і захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.04.216 року №24.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи з 18.11.2015 року внаслідок поранення (контузія) і захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, нормам ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ
Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України з 13.04.1987 року по 31.03.1989 року, у період з 03.08.1987 року по 10.02.1989 року, проходив військову службу на території республіки Афганістан, де велись бойові дії у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 (а.с.18).
Рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 26.10.2011 року №1880 встановлено, що отримані ОСОБА_1 захворювання ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Внаслідок чого, 04.01.2012 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності, з 27.12.2011 року, яка настала внаслідок поранення (контузія) і захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.22).
07.12.2015 року за результатами повторного огляду медико-соціальною експертною комісією (Житомирська обласна МСЕК-2) ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності з 18.11.2015 року, яка настала внаслідок поранення (контузія) і захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою Житомирської обласної МСЕК №2 серія 12 ААА №218657 від 07.12.2015 року (а.с.23).
18.12.2015 року Чуднівським Управлінням праці та соціального захисту населення позивачу встановлено статус інваліда війни 2 групи (а.с.24).
З метою вирішення питання про виплату одноразової допомоги у зв"язку з настанням інвалідності, пов"язаної з виконанням обов"язків військової служби, 29.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 через Чуднівський районний військовий комісаріат.
Рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженим Міністром оборони України, оформленим протоколом від 08.04.2016 року №24, документи ОСОБА_1 повернуті на доопрацювання, із посиланням на те, що у поданих матеріалах немає підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, як це передбачено підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори та інвалідності звільнених звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (а.с.26).
Суд першої інстанції перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу зазначеного рішення на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, дійшов висновків, що відповідач діяв протиправно.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 №2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі- Закон № 2011- XII). Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Враховуючи приписи зазначених норм Закону, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Отже, виходячи з буквального тлумачення ст. 16 Закону № 2011-ХІІ суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, оскільки застосування зазначеної статті пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, а тому доводи відповідача є безпідставними.
В свою чергу, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов"язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, яка набрала чинності 24.01.2014 року.
Згідно п.п.12, 13 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, розпорядник бюджетних коштів, тобто відповідач, мав прийняти одне з двох рішень - про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Прийняття рішень про повернення на доопрацювання документів не передбачено Порядком №975, а тому суд дійшов обгрунтованих висновків, що відповідач відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на обставини, зазначенні в рішенні та оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №36 від 20.05.2016 (п.47). Враховуючи досліджені судом першої інстанції обставини щодо права позивача на одноразову допомогу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності такого рішення.
Доводи апелянта про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975, оскільки другу групу інвалідності встановлено при повторному освідуванні, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням йому вперше з 27.12.2011 інвалідності 3 групи, одноразову грошову допомогу не отримував.
Друга група інвалідності встановлена позивачу з 18.11.2015, отже, днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб, є 18.11.2015, оскільки ця дата зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії як час, з якого ОСОБА_1 при повторному огляді встановлена 2 група інвалідності.
За приписами частини шостої статті 16-3 Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України.
В розумінні вимог цієї ж статті Позивач може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права.
На день подання Позивачем зазначеної заяви механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (надалі - Порядок N 975).
З огляду на вищезазначене, є вірними висновки суду першої інстанції, що дія постанови № 975 безумовно поширюється на позивача, оскільки вона набрала чинності з 24.01.2014, а інвалідність 2 групи була встановлена 18.11.2015 під час повторного огляду. Крім того, суд зазначає, що Постанова № 975 не містить жодних обмежень щодо неможливості застосування Порядку до осіб, які отримали первину інвалідність до 01.01.2014 та до осіб, які проходили строкову військову службу.
В розумінні вимог цієї ж статті Позивач може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права.
Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 10.03.2015 (справа № 21-563-а-14), про те, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Згідно із приписами статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки цієї постанови Верховного Суду України є обов`язковими для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.
Разом з тим, виносячи рішення в частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі та порядку, встановленому Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, суд не врахував, що питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги належить виключно до повноважень відповідача.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є - здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
Таким чином, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Колегія суддів зазначає, що при розгляді справи за адміністративними позовами про зобов`язання органів Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої допомоги, що не належить до компетенції суду.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно зі статтею 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні із частиною другою статті 11 цього Кодексу, колегія суддів вважає, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання Міністерства оборони України розглянути питання та прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з урахуванням проведених виплат.
З огляду на вищезазначене, судове рішення в названій частині підлягає зміні відповідно до вимог ст. 201 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" червня 2016 р. змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини постанови в наступній редакції.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи з 18.11.2015 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 .
В решті постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.Ю.Бучик

Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення виготовлено "08" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу ОСОБА_1 Малі Коровинці,Чуднівський район, Житомирська область,13221

3- відповідачу Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський , 6,м.Київ,03168
4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул.С.Параджанова,4,м.Житомир,10000
5 - представник відповідача: Ільчик Олександр Володимирович 21001 м.Вінниця вул. Замостянська,23 -
6 - представнику позивача ОСОБА_2

АДРЕСА_1