Справа № 509/2901/16-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 509/2901/16-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Кочко В.К.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

судді - Романішина В.Л.,

судді - Шляхтицького О.І.

при секретарі: Вишневській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулися до суду з позовом до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про часткове скасування рішення від 24.03.2016 року № 478-VII та зобов`язання розглянути питання передачі земельних ділянок у власність позивачам.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 обґрунтували незаконністю спірного рішення та бездіяльності.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року вищенаведений позов було задоволено. Частково скасовано спірне рішення та зобов`язано відповідача вчинити спірні дії.

В апеляційній скарзі Кароліно-Бугазька сільська рада Овідіопольського району Одеської області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про скасування спірного рішення підлягають задоволенню, а з вимогами про зобов`язання вчинити спірні дії позивач не пропустив строк звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням відповідача від 24.03.2016 року № 478-VII, було скасовано його попередні рішення про надання позивачам дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Суд захищає порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників спірних правовідносин (стаття 55 Конституції України, частина 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 2 КАС України).

З пояснень позивачів неможливо зрозуміти які саме свої права вони бажають захистити шляхом скасування спірного рішення.

З норм діючого законодавства не вбачається, що скасування органами місцевого самоврядування своїх попередніх рішень щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою скасовує їх обовязок щодо прийняття рішення про можливість передачі у власність земельних ділянок на підставі отриманих проектів.

Позивачі розробили відповідні проекти, отримали до них експертно-погоджувальну документацію та передали їх відповідачу для прийняття рішення щодо передачі їм у власність земельних ділянок.

У відповідача, на підставі ч. 9 ст. 118 ЗК України, виник обов`язок розглянути вищенаведені проекти та прийняти рішення щодо можливості передачі у власність позивачам земельних ділянок.

Позивачі подали відповідачу клопотання про бажання отримати у власність земельні ділянки. Відповідач надав їм дозвіл на розробку проектів землеустрою. В подальшому скасував свій дозвіл.

Тобто, на теперішній час вищенаведене клопотання є нерозглянутим.

Отже, у позивачів виникло право на розробку вищенаведених проектів за принципом мовчазної згоди (абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Більш того, у постанові Верховного суду України від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13) здійснено правовий висновок про те, що бездіяльність органів місцевого самоврядування не перешкоджає процесу відведення земельної ділянки, оскільки здійснення замовлення на виготовлення проектної документації можливе без отримання дозволу на її виготовлення.

Таким чином, відповідач прийнявши спірне рішення не міг порушити будь-яких прав позивачів, так як у нього вже виник обов`язок щодо прийняття рішення про можливість надання у власність земельних ділянок позивачам на підставі вищенаведених проектів.

У постанові Верховного суду України від 10 квітня 2012 року (справа № 21-1115во10) здійснено правовий висновок про те, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Таким чином, рішення органу місцевого самоврядування, навіть протиправне, не може бути скасовано за позовом особи чиїх прав воно (рішення) не порушує.

Вищенаведені правові висновки є обовязковими для врахування судом (ст. 244-2 КАС України).

З урахуванням того, що спірне рішення не порушує та не могло порушити будь-яких прав позивачів, позовні вимоги щодо його скасування задоволенню не підлягають.

Окрім того, у жовтні 2015 року позивачі, у пордку ч. 9 ст. 118 ЗК України, надали відповідачу погоджені проекти землеустрою для вирішення питання щодо можливості їх затвердження і передачі їм у власність земельних ділянок.

Зазначена обставина не заперечується сторонами.

Статтею 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 9 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, питання передачі увласність земельних ділянок позивачам повинно було вирішено 15 листопада 2015 року.

Тобто, 16 листопада 2015 року позивачі повинні були дізнатися про порушення їхніх прав відповідачем.

Отже, 16 травня 2016 року у позивачів сплинув строк звернення до адміністративного суду.

Позивачі звернулися зі своїми позовами до суду лише у серпні 2016.

Тобто, з пропуском строку звернення до адміністративного суду майже на три місяці.

Частиною 1 ст. 100 КАС України, передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, позов поданий з пропуском строку звернення до адміністративного суду, у відсутності поважних причин такого пропуску, залишається без розгляду.

Зазначена норма є імперативною.

Матеріали справи, пояснення позивачів не містять будь-яких підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, вимоги про зобов`язання відповідача розглянути питання передачі земельних ділянок у власність позивачам повинні бути залишені без розгляду.

Отже, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про скасування спірного рішення підлягають задоволенню, а з вимогами про зобов`язання вчинити спірні дії позивач не пропустив строк звернення до адміністративного суду.

Частиною 4 ст. 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені плорушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та вищненаведеного питання по суті, внаслідок чого його постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про залишення частини позовних вимог без розгляду та відмови у задоволенні решти позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області - задовольнити.

Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про зобов`язання розглянути питання передачі земельних ділянок у власність - залишити без розгляду.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про часткове скасування рішення від 24.03.2016 року № 478-VII - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/