Справа № 607/11772/16-а
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2016 Справа №607/11772/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Тернопільського об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, щодо відмови в перерахунку пенсії в розмірі 80% від заробітної плати, а саме не включення сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми доплати за виконання обов'язків заступника начальника управління, суми індексації заробітної плати на підставі копій особового нарахування заробітної плати за період 2005-2009 роки наданих державним архівом Тернопільської області від 12.08.2016 року №М-166/04-11 до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» та зобов'язання об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Тернопільській області здійснити позивачці перерахунок її пенсії з включенням сум допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми доплати за виконання обов'язків заступника начальника управління, суми індексації заробітної плати за період 2005-2009 роки у розмірі 80 відсотків згідно особового рахунку нарахування заробітної плати за період 2005-2009 роки наданих державним архівом Тернопільської області від 12.08.2016 року №М-166/04-11, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до розрахунку заробітної плати державного службовця для призначення пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» із збереженням базового місяця нарахування індексації.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.04.2012 року їй призначено пенсію державного службовця, а в 2013 році нею подана заява про зміну періоду роботи для нарахування пенсії на 2005-2009 роки. Однак при визначенні розміру пенсії до розрахунку заробітної плати для призначення пенсії не було зараховано матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, суми доплати за виконання обов'язків заступника начальника управління, суми індексації заробітної плати за період 2005-2009 роки, хоча з вказаних сум були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. З урахуванням цього 30 вересня 2016 року вона звернулася із заявою про перерахунок пенсії, проте листом від 11.10.2016 року відповідач відмовив їй в перерахунку пенсії, мотивуючи це тим, що раніше призначені пенсії не перераховуються з 01.06.2015 року згідно пункту 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року. Вважаючи таку відмову незаконною позивачка звернулася до суду за захистом свого права.

Відповідно до поданих 04.11.2016 року письмових заперечень, відповідач - Тернопільське об'єднане управління пенсійного фонду України в Тернопільській області проти позову заперечило. В обґрунтування зазначено, що позивачці з 04.04.2012 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Розмір пенсії обчислено на підставі довідок, виданих Тернопільським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку. В дані довідки не були включені «інші виплати», а саме: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація. Зазначає, що в силу ст. 33 ЗУ «Про державну службу» допомога на оздоровлення, матеріальна допомога, грошові винагороди та суми індексації не відносяться до інших надбавок, тому вони не враховуються до заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії державного службовця. Також, вважає, що позивачкою подано для перерахунку довідку, яка не відповідає взірцю, що затверджений постановою Правління ПФУ №5-1 від 14.02.2011 року. Також відповідач вважає, що на підставі п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року з 01 червня 2015 року, пенсії в порядку та на умовах визначених законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в порядку скороченого провадження.

Ухвалою від 19 жовтня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 25 лютого 2013 року по 18 квітня 2016 року залишено без розгляду.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.04.2012 року ОСОБА_1 призначено пенсію згідно із Законом України «Про Державну службу».

30 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням сум на які нараховувалися та сплачувалися внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 11.10.2016 року №424/М-11 Тернопільське об'єднане управління пенсійного фонду України Тернопільської області їй відмовлено у перерахунку пенсії.

Суд вважає не включення відповідачем при обчисленні пенсії таких виплат, як суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, доплат за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, суми індексації заробітної плати, безпідставним, виходячи із наступного.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723 передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових потреби, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, суми індексації входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, 14.05.2013 року у справі № 21-125а13, 28.05.2013 року у справі №21-97а13, в яких визначено, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Вказаний висновок, у відповідності до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Заперечення відповідача про те, що у зв'язку із вступом в законну силу ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року з 01 червня 2015 року, п.5 Прикінцевих положень, а також із набранням чинності 01 травня 2016 року ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року, відсутні підстави для перерахунку пенсій, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також зазначені положення п. 5 Прикінцевих призначення положень Закону України № 213-VIII від 02 березня 2015 року стосуються порядку пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної за раніше діючими законами пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Окрім того, пенсія позивачу була призначена у 2012 році та перераховувалася в 2013 році, і саме при призначенні та перерахунку пенсії відповідач не включив до сум заробітку всі належні виплати, з яких мала нараховувалась пенсія. Так як підставою для перерахунку не є підвищення розміру заробітної плати, а неврахування всіх належних виплат для призначення пенсії, тому на вказані правовідносини не можуть поширюватися нормативно правові акти, які прийняті пізніше.

Також, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача в запереченні на те, що позивачка надала до пенсійного фонду довідку невстановленого зразка, оскільки відповідно до ч.3 ст. 44 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Крім того, така підстава для відмови в перерахунку, як довідка невстановленої форми, не зазначена у листі Тернопільського об'єднаного управління УПФ України Тернопільської області від 11.10.2016 року №424/М-11.

Керуючись ч.2 ст.11, ст.ст. 17,50, 72, 86, 99, 100, 158, 160, 162, 163, 183-2, 186, 244-2 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.1 ст. 37, ст.37-1 ст.33 Закону України «Про державну службу», ст.2 Закону України «Про оплату праці», Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - задовольнити.

Визнати дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не включення до складових заробітної плати, з якої нараховувалася пенсія ОСОБА_1, як державному службовцю, матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, доплати за виконання обов'язків начальника управління, сум нарахованої індексації протиправними.

Зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 80% сум заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, доплати за виконання обов'язків заступника начальника управління та індексації заробітної плати за період 2005-2009 роки згідно копій особового рахунку нарахування заробітної плати наданих Державним архівом в Тернопільській області від 12.08.2016 року №М-166/04-11, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи 18 квітня 2016 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя-підпис: