Справа № 826/9683/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 листопада 2016 року № 826/9683/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
до третя особа:Міністерства юстиції України ОСОБА_1
проскасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 50532702 від 10.06.2016р.,

В С Т А Н О В И В:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1, в якому просить скасувати, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою В.Е. постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 2040,00 грн. за виконавчим провадженням ВП № 50532702 від 10.06.2016 р.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваної постанови як такої, що не ґрунтується га фактичних обставинах справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх повністю. Обґрунтовуючи заявлені вимоги зазначив, що висновки відповідача є помилковими, оскільки позивачем вжито та вживаються всі необхідні заходи щодо належного виконання судового рішення згідно виконавчого листа Окружного адміністративного суду м.Києва №2а-7012/12/2670 від 19.12.2012 р., а тому державний виконавець не мав підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 50532702 від 10.06.2016 р.

В судовому засіданні 21.10.2016 р. суд здійснив заміну неналежного відповідача Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на належного Міністерство юстиції України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки позивачем не було виконано вимоги виконавчого документа у строк, визначений для добровільного виконання.

Третя особа в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач шляхом здійснення листування створює видимість щодо намірів виконання судового рішення, а тому оскаржувана постанова винесена державним виконавцем правомірно.

В судовому засіданні суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов наступних висновків.

На виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП № 50532702 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м.Києва № 2а-7012/12/2670 від 19.12.2012 р., яким зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю провести перевірку фактично виконаних будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень №№ 25, 26 (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 щодо відповідності виконаних робіт проектній документації, вимогам законодавства, державним будівельним нормам, стандартам і правил.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.11.2015 р. № 2а-7012/12/2670 замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 36302403 від 08.02.2013 р. з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.12.2012 р. по справі №2а-7012/12/2670, а саме: боржника - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві замінено на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 17.03.2016 р. відкрито виконавче провадження ВП № 50532702 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м.Києва від 19.12.2012 р. по справі №2а-7012/12/2670.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена відповідачем на адресу позивача та отримана ним 28.03.2016 р., про що свідчить зворотнє поштове повідомлення наявне в матеріалах справи.

01.04.2016 р. державним виконавцем направлено вимогу Державній архітектурно-будівельній інспекції України, якою зобов'язано виконати вимоги виконавчого документа в триденний термін з моменту отримання вимоги.

14.04.2016 р. виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 в присутності представника боржника ОСОБА_5 та в присутності стягувача ОСОБА_1, з метою перевірки виконання рішення суду, складено акт про те, що рішення суду боржником не виконано та зобов'язано боржника вдруге виконати рішення суду до 20.04.2016 р. включно.

У зв'язку із невиконанням рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем на боржника Державну архітектурно-будівельну інспекцію України накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

22.04.2016 р. державним виконавцем знову направлено вимогу Державній архітектурно-будівельній інспекції України, якою зобов'язано виконати вимоги виконавчого документа в семиденний термін з моменту отримання вимоги.

17.05.2016 р. складено акт державного виконавця про те, що рішення суду боржником не виконано, документів підтверджуючих виконання рішення суду до відділу не надходило.

17.05.2016 р. в зв'язку з невиконанням рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем, на боржника Державну архітектурно-будівельну Інспекцію України накладено штраф у розмірі 1 360,00 грн.

01.06.2016 р. державним виконавцем направлено подання до правоохоронних органів з метою притягнення винних осіб до відповідальності.

10.06.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 50532702 в сумі 2 040,00 грн.

Позивач, вважаючи винесену постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про її скасування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищезазначеного, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити наступне.

Розглядаючи позовні вимоги Держархбудінспекції, суд виходить зі змісту положень частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, при визначенні юрисдикції суд виходить з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною 4 статті 82 Закону N 606-XIV встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а й іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону N 606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

У той же час, згідно пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV, у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон № 606-XIV).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 1 названого Закону визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 27 названого Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Наведені правові норми зобов'язують боржника добровільно виконати рішення у строк, встановлений державним виконавцем та повідомити про таке виконання у цей же термін. В свою чергу, дані норми, у разі невиконання боржником рішення добровільно у встановлений державним виконавцем строк, зобов'язують державного виконавця на наступний день після закінчення відповідних строків розпочати примусове виконання рішення, тобто вчиняти певні дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

У той же час, перебіг строку для добровільного виконання починається з моменту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, що, в свою чергу, покладає на виконавця обов'язок перед початком примусового виконання рішення пересвідчитись в отриманні боржником такої постанови.

Відповідні висновки суду узгоджуються з положеннями статті 31 Закону 606-XIV, якою закріплено, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого листа №2а-7012/12/2670, виданого 19.12.2012 р. Окружним адміністративним судом м.Києва, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП №50532702, про що винесено постанову від 17.03.2016 р.

Зазначена постанова супровідним листом була направлена позивачу, яка зазначена у виконавчому листі, та отримана останнім 28.03.2016 р.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у повній відповідності до вимог Закону № 606-XIV позивача було повідомлено про відкриття виконавчого провадження.

Однак, оскільки документів, які б підтверджували виконання рішення суду до відділу не було надано, відповідачем було направлено позивачу вимогу від 01.04.2016 р. щодо виконання рішення суду в триденний строк.

Отже, відповідачем було розпочато примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення немайнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця виконавчий збір з боржника стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Обґрунтовуючи поважність невиконання судового рішення у строки, визначені державним виконавцем, позивач посилається на наступне.

Так, 28.08.2012 р. Окружний адміністративний суд м.Києва виніс постанову по справі № 2а-7012/12/2670 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві, за участі третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Кепітал Лайн» про зобов'язання вчинити певні дії, якою позов задоволено частково. Зобов'язано Інспекцію провести перевірку фактично виконаних будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень №№ 25, 26 (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 у щодо відповідності виконаних робіт проектній документації, вимогам законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил.

З метою добровільного виконання постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.08.2012 у справі № 2а-7012/12/2670 для проведення позапланової перевірки фактично виконаних будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень №№ 25, 26 (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 щодо відповідності виконаних робіт проектній документації, вимогам законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил, та з метою узгодження дати та часу проведення зазначеної перевірки Департамент листом від 30.03.2016 № 10/26-52/3003/05 надав Відділу контактні дані відповідальної особи Департаменту - головного інспектора будівельного нагляду ОСОБА_5.

На підставі направлення на проведення перевірки від 14.04.2016 р. посадовою особою Департаменту спільно з працівником Відділу та ОСОБА_1 було здійснено виїзд на місце за вищезазначеною адресою. Позивач зазначає, що уповноважена особа ТОВ «Нью Кепітал Лайн» та інші присутні особи не надали документів, необхідних для перевірки виконаних будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень №№ 25, 26 (літ. «Д») за адресою: АДРЕСА_1, на їх відповідність проектній документації.

Враховуючи викладене, Департамент листом від 18.04.2016 (№ 10/26-12/1804/02/3-Гл) запросив ТОВ «Нью Кепітал Лайн», листом від 18.04.2016 (№ 10/26-11/1804/02/3/Гл) - ТОВ «Сафабі» та листом від 18.04.2016 (№ 10/26-10/1804/02/3/Гл) - ТОВ «Творча архітектурна майстерня «А. Володарська» до Департаменту для надання відповідної документації, необхідної для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю. У зазначений час суб'єкти містобудування до Департаменту не з'явились, необхідних документів для проведення перевірки не надали, що унеможливило проведення перевірки.

Також листом від 20.04.2016 (№ 10/26-2/2004/11) Департамент повідомив Відділ, що на даний час вживаються всі передбачені чинним законодавством заходи щодо належного виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва, який Відділ отримав 20.04.2016 (№ 10177-0-32-16), що підтверджується відповідною відміткою, проставленою працівником Відділу під час отримання вхідної кореспонденції.

Департамент надіслав лист від 26.04.2016 № 10/26-36/2604/09 до Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України у м.Києві щодо сприяння у проведенні перевірки виконаних будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень №№ 25, 26 (літ. «А») за адресою: АДРЕСА_1, на їх відповідність проектній документації та запросив уповноважених осіб ТОВ «Нью Кепітал Лайн», ТОВ «Сафабі», ТОВ «Творча архітектурна майстерня «А.Володарська» до Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України у м.Києві для надання відповідних пояснень та документації необхідної для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у присутності посадових осіб Департаменту.

Старшим державним виконавцем за невиконання рішення суду у строк, встановлений державним виконавцем на Держархбудінспекцію України накладено штраф у розмірі 680,00 грн., про що винесено постанову від 22.04.2016 р.

Позивачем було оскаржено вказану вище постанову про накладення штрафу. За результатами її судового оскарження Окружним адміністративним судом м.Києва винесено постанову по справі № 826/7150/16, якою у задоволенні позову відмовлено. Таким чином, судом було встановлено правомірність постанови про накладення штрафу від 22.04.2016 р., тобто невиконання позивачем вимог виконавчого документу. Однак, суд не може вважати вказане судове рішення належним доказом, оскільки вона не набрала законної сили.

Водночас, надані позивачем докази та пояснення не свідчать про поважність невиконання судового рішення в строки, встановлені державним виконавцем для добровільного виконання судового рішення.

Слід зазначити, що зазначення в листах номера вхідної кореспонденції підтверджує лише факт реєстрації листів журналі вхідної документації і не є належним доказом їх відправлення.

Таким чином, посилання позивача на листи, які було надіслано до ТОВ «Нью Кепітал Лайн», ТОВ «Сафабі», ТОВ «Творча архітектурна майстерня «А.Володарська» із запрошенням до департаменту для надання відповідної документації для проведення перевірки, а також від 26.04.2016 р. до Голосіївського управління поліції ГУ Нацполіції у м.Києві щодо сприяння у проведенні перевірки та запрошення уповноважених осіб зазначених товариств до управління поліції «для надання відповідних пояснень та документації, необхідної для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у присутності посадових осіб департаменту» не є свідченням їх надсилання, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Третя особа в судовому засіданні зазначила, що жодних пропозицій взяти участь у перевірці вона не отримувала. Зокрема, матеріали справи не містять доказів її належного повідомлення.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів поважності невиконання рішення суду у строк, визначений відповідачем для добровільного виконання судового рішення, суд приходить до висновку про те, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 50532702 від 10.06.2016 р. винесена у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростували доводи відповідача, позивачем суду не надано.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 69- 71, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М.Погрібніченко

В.П. Шулежко