Справа № 813/6576/13-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Київ К/800/22591/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Борисенко І.В., Веденяпіна О.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014

у справі № 813/6576/13-а Львівського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Монді Пекеджінг Бегс Юкрейн" (далі - ТОВ "Монді Пекеджінг Бегс Юкрейн")

до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Львівській області (далі - ОДПІ)

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.10.2013 в позові ТОВ "Монді Пекеджінг Бегс Юкрейн" відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 постанову суду першої інстанції скасовано, позов ТОВ "Монді Пекеджінг Бегс Юкрейн" задоволено: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення - рішення форми "В4" від 29.05.2013 № та форми "В1" від 18.06.2013 № , якими товариству зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість (далі - ПДВ) за березень 2013 року на 283 333,00 грн. та за квітень 2013 року на зазначену суму (283 333,00 грн.).

В касаційній скарзі ОДПІ, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного встановлення обставин у справі та вирішення спору, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що податкові повідомлення - рішення, з приводу правомірності яких виник спір, були прийняті на підставі актів від 20.05.2013 № 311/15-00/35333192 та від 07.06.2013 № 360/15-00/35333192 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ за березень та квітень 2013 року. Згідно висновку акту камеральної перевірки від 20.05.2013 № 311/15-00/35333192 позивач порушив пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК) внаслідок включення ПДВ в ціні придбаних послуг до сум податкового кредиту, задекларованих за березень 2013 року, за податковою накладною, виписаною ТЗОВ "ІНКО ЛТД" 12.02.2013, яка не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) протягом 15 календарних днів після дати її виписки, а товариством до податкової декларації за цей звітний податковий період (лютий 2013 року) заяву із скаргою на такого постачальника не додано. Такий висновок став підставою для висновків, зафіксованих у акті камеральної перевірки від 07.06.2013 № 360/15-00/35333192, згідно з яким ТОВ "Монді Пекеджінг Бегс Юкрейн" в рядку 21.3 декларації з ПДВ за квітень 2013 року не відобразило зменшення залишку від'ємного значення за результатами перевірки.

У судовому процесі встановлено, що на підставі договору від 24.07.2012 № 44/12 із ТЗОВ "ІНКО ЛТД" ТОВ "Монді Пекеджінг Бегс Юкрейн" 12.02.2013 перераховано на користь вказаного контрагента аванс на проведення робіт по будівництву складу сировини, складу готової продукції та навісу на загальну суму 1 700 000,00 грн., в тому числі ПДВ 283 333,33 грн. За датою сплати авансу ТЗОВ "ІНКО ЛТД" було виписано податкову накладну від 12.02.2013 № 2 на адресу позивача, яка фактично була отримана останнім 22.03.2013, що підтверджено даними журналу реєстрації вхідної кореспонденції товариства. Реальність господарських операцій ОДПІ не оспорюється: ТЗОВ "ІНКО ЛТД" виконано роботи у межах договору від 24.07.2012 № 44/12 на загальну суму 2 631 314,62 грн., що підтверджено актом виконаних робіт за лютий 2013 року № 7 (форма КБ-2) та довідкою про вартість виконаних робіт за цей період. 22.04.2013 до податкової декларації за березень 2013 року ТОВ "Монді Пекеджінг Бегс Юкрейн" подано до ОДПІ додаток 8 "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в ЄРПН) (Д8)", копію незареєстрованої у ЄРПН податкової накладної від 12.02.2013 № 2 і платіжного доручення від 12.02.2013 № 33 про сплату 1 700 000,00 грн., в тому числі ПДВ 283 333,33 грн.

Підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит; умови, дату, час та порядок його формування; права і обов'язки платника податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту, встановлено у статті 198 ПК.

Згідно із пунктом 198.1 цієї статті (у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків сторін в яких виник спір) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За пунктом 198.2 зазначеної статті датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (абзаци 1-3 цього пункту).

Згідно з пунктом 198.6 у редакції Закону № 3609-V не відноситься до податкового кредиту сума податку, зокрема, підтверджена податковою накладною, яка була оформлена з порушенням вимог статті 201 ПК.

Норми статті 201 ПК, до яких відсилають правила пункту 198.6 статті 198 цього Кодексу, регулюють відносини, пов'язані з оформленням і легітимацією податкової накладної. Цими нормами встановлені обов'язкові правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних, недотримання яких тягне визнання податкової накладної недійсною; визначено правову природу цього документа податкової звітності, підстави, порядок, умови його складання і надання; встановлено права й обов'язки учасників податкових відносини, пов'язані із складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов'язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

У пункті 201.1 статті 201 ПК зазначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Згідно з пунктом 201.6 цієї статті податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.10 зазначеної статті податкова накладна надається платнику податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту; при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (абзац 2 цього пункту).

Відповідно до абзацу 7 пункту 201.10 ПК реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до них у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період (абзац 9 пункту 201.10 статті 201 ПК).

Виняток із цього загального правила встановлено абзацом 11 пункту 201.10 ПК, згідно з яким у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Встановивши у судовому процесі, що після отримання податкової накладної від 12.02.2013 № 2 (22.03.2013) ТОВ "Монді Пекеджінг Бегс Юкрейн" разом з податковою декларацією з ПДВ за березень 2013 року, в якій задекларувало податковий кредит у сумі 283 333,00 грн., реалізуючи право на уточнення суми податку, передбачене статтею 50 ПК, протягом встановленого пунктом 102.1 статті 102 ПК строку (1 095 днів), подало додаток 8 до декларації "Заява про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в ЄРПН) (Д8)", копії документів за господарською операцією (податкову накладну та платіжне доручення), суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про неправомірність податкових повідомлень-рішень форми "В4" від 29.05.2013 № та форми "В1" від 18.06.2013 № .

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність цього висновку суду апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписІ.В. Борисенко
підписО.А. Веденяпін