Справа № 821/595/16
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/595/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді - доповідача Косцової І.П.
суддів Турецької І.О.
Стас Л.В.
за участю: секретаряРазінкіної Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Іванівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, за участю третьої особи ОСОБА_6 про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила: 1) скасувати наказ начальника управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області від 29.03.2016 року №11-0 «Про звільнення працівників управління» в частині звільнення ОСОБА_5 з посади головного спеціаліста сектору платежів до пенсійної системи та контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області, у зв'язку з реорганізацією відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, 2) поновити на посаді головного спеціаліста сектору платежів до пенсійної системи та контрольно-перевірочної роботи Іванівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області з 01.04.2016 року, 3) стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.04.2016 року по 29 квітня 2016 року з відрахуванням обов'язкових платежів, 4) допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати, але не більше чим за один місяць, 5) стягнути витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги у розмірі 2500грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у зв'язку з реорганізацією управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області наказом від 29.03.2016 року №11-0 вона була звільнена з посади головного спеціаліста сектору платежів до пенсійної системи та контрольно-перевірочної роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

На думку позивача вищезазначений наказ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню оскільки прийнятий без урахування всіх обставин у справі та з порушенням вимог чинного законодавства.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_5 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції у справі з'ясовано, що ОСОБА_5 з серпня 2004 року працювала в управлінні Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області на посаді головного спеціаліста сектору платежів до пенсійної системи та контрольно-перевірочної роботи.

У зв'язку з реорганізацією вище зазначеного управління в січні 2016 року позивача попереджено про наступне вивільнення (наказ від 05.01.2016 року «Про попередження працівників управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області»).

Листами професійної спілки працівників Пенсійного фонду України від 26 лютого 2016 року та 11 березня 2016 року погоджено управлінню Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області звільнення позивача із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_5 пропонувалось зайняти посаду головного спеціаліста бюджетно-фінансового сектору Іванівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, проте остання відмовилась від такої пропозиції, що стало підставою для прийняття наказу про її звільнення.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_5 проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суду погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Підставами припинення трудового договору згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст. 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст. 45).

Частиною 4 ст.36 КЗпП України встановлено, що припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40).

Згідно п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) роз'яснив, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст.36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

При ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

При проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для реорганізації управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області в Іванівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області стала постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» від 16.12.2015 №1055.

Підставою для звільнення позивача із займаної посади став затверджений Головним управлінням Пенсійного фонду в України в Херсонській області штатний розпис новоствореного в процесі реорганізації органу пенсійного фонду (Іванівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області), яким скорочено кількість посад сектору контрольно-перевірочної роботи.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що в управлінні Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці у зв'язку з реорганізацією в новостворений орган із скороченням працівників, що є підставою для звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем погоджувалось звільнення ОСОБА_5 з профспілковим органом та пропонувалось з урахуванням її кваліфікації, досвідом роботи та станом здоров'я зайняти вакансію головного спеціаліста бюджетно-фінансового сектору Іванівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, проте остання відмовилась від запропонованої їй посади.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що орган пенсійного фонду мав усі підстави для звільнення позивача з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Щодо посилань апелянта на порушення профспілковим органом порядку надання пенсійному органу попереднього дозволу на її звільнення, колегія суддів зазначає, що надання попередньої згоди на звільнення, або відмова в наданні такої згоди не позбавляє суд обов'язку наданню оцінки такому рішенню при розгляді справи по суті.

Судова колегія вважає необґрунтованими посилання апелянта, що запропонована їй посада є неоднорідною з посадою, яку вона займала, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 за своєю кваліфікацією, досвідом роботи та станом здоров'я відповідала вимогам запропонованої їй посади, а отже могла виконувати обов'язки головного спеціаліста бюджетно-фінансового сектору Іванівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області.

Відносно посилань апелянта на неврахування пенсійним органом при її звільненні переважного права на залишенні на роботі, без врахування обставин, що займана нею посада не підлягала скороченню, без пропонування інших вакантних посад в Іванівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Херсонської області колегія виходить з наступного.

Підбір працівників - це право власника, отже при звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області в процесі реорганізації надало перевагу іншій особі, яка на його думку є більш кваліфікованим фахівцем, ніж позивач.

Інші зазначені апелянтом в апеляційній скарзі обставини у підтвердження порушення судом першої інстанції норм права є несуттєвими та не можуть бути підставою для скасування вірно вирішеного по суті спору.

Оскільки при реорганізації управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області в Іванівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області відбулися зміни в організації виробництва і праці установи з частковим скороченням кількості фахівців сектору контрольно-перевірочної роботи, враховуючи, що позивачу пропонувалось зайняти іншу вакантну посаду в цьому органі, але апелянт відмовився від її зайняття, судова колегія дійшла висновку, що звільнення позивача проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

З урахуванням того, що позивач не підпадає під категорію осіб на яку розповсюджуються обмеження щодо звільнення жінок встановлені приписами ст.184 КЗпП України, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи, їм надано належну правову оцінку, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_7 до Іванівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, за участю третьої особи ОСОБА_6 про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Суддя-доповідач: І.П. Косцова

Судді: Л.В.Стас

І.О.Турецька