Справа № 813/2977/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р. Справа № 876/6279/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, Прокуратури Львівської області та Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектргаз» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, на стороні якої вступив у справу в інтересах держави прокурор Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року позивач - ТОВ «Спектргаз» звернуось в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ у Залізничному районі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (далі ПАТ «Львівгаз»), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.01.2015 року №/530.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2015 року у справі №813/2977/15, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року, адміністративний позов ТОВ «Спектргаз» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 19.01.2015 року № /530.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.04.2016 року скасовано ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2015 року у справі №813/2977/15, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, Вищий адміністративний суд України вказав, що суди першої та апеляційної інстанції не з»ясували та не надали оцінки правомірності договору купівлі продажу газопроводу, використання газопроводу в господарській діяльності ТОВ «Спектргаз» та законності переходу права власності на газопровід до ТОВ «Спектргаз», оскільки на момент продажу такий не було повернуто ПАТ «Іскра» з оренди від публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (надалі ПАТ «Львівгаз»). Також, зазначив, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги доводів третьої особи ПАТ «Львівгаз» про наявність кримінальних проваджень за наслідками господарської операції, купівлі продажу газопроводу між ПАТ «Іскра» та ТОВ «Спектргаз», вироки по яких необхідно дослідити у даній справі, оскільки такі є обов»язковими для адміністративного суду.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом із порушенням норм матеріального права та суперечить чинному законодавству України. Позивач стверджує, що операція по придбанню газопроводу носила реальний характер та базувалася на нормах чинного законодавства України, що підтверджується належними та допустимими доказами: укладеним договором, який є повністю правомірним, актом прийому-передачі предмету купівлі-продажу, розхідною накладною, податковою накладною, фактом оплати за придбаний товар

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 19.01.2015 року №/530

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ДПІ у Залізничному районі, Прокуратура Львівської області та ПАТ «Львівгаз» оскаржили її в апеляційному порядку, які, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити з підстав, викладених у своїх апеляційних скаргах.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектргаз» як юридичну особу було зареєстровано 16.06.2014 року, . На податковий облік позивача взято 17.06.2014 року. У періоді, який перевірявся, ТОВ «Спектргаз» було зареєстровано як платник податку на додану вартість згідно свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ №200181727.

20.08.2014 року ТОВ «Спектргаз» було придбано у ПАТ «Іскра» на підставі договору купівлі продажу та акту приймання передачі від 01.09.2014 року газопровід та 4 катодні станції за ціною 23 760 000 грн., у т.ч. ПДВ 3 960 000 грн.

Згідно із п. 198.2 ПК України за першою подією (дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною) ТОВ «Спектргаз» на підставі податкової накладної, виписаної ПАТ «Іскра», включено суму ПДВ 3 960 000,00 грн. до складу податкового кредиту жовтня 2014 року.

ПАТ «Іскра» по факту продажу газопроводу було задекларовано та сплачено до бюджету суму ПДВ 3 960 000,00 грн., що підтверджується відповідачем. Крім того, ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області підтверджено факт реєстрації ПАТ «Іскра» податкової накладної від 01.09.2014 року № 350 на суму ПДВ 3 960 000,00 грн.

У період із 11.12.2014 року по 19.12.2014 року ДПІ у Залізничному районі проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Спектргаз» (ЄДРПОУ - 39258250) з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні р.19 (від»ємне значення різниці між сумою податкового зобов»язання та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду) за вересень 2014 року та р. 24 (залишок від»ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р. 22-23) декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт №3785/13-03-22-01-13/39258250 від 26.12.2014 року, у якому зафіксовано порушення податкового законодавства, допущене ТОВ «Спектргаз» у своїй діяльності, а саме: п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено р. 17 податковий кредит з податку на додану вартість по взаєморозрахунках із ПАТ «Іскра» всього на суму 3 960 000 грн., що привело до завищення р. 19 за вересень 2014 року на суму 3 960 000 грн. та завищення значення р. 24 за жовтень 2014 року на суму 3 960 000 грн.

На підставі акта перевірки від 26.12.2014 року №3785/13-03-22-01-13/39258250 відповідачем було прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення №/530 від 19.01.2015 року, яким зменшено розмір від»ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 3 960 000 грн. за жовтень 2014 року.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, позивачем оскаржено його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Львівській області та до Державної фіскальної служби України. Скарги були розглянуті та залишені без задоволення рішенням №1750/10/13-01-10-0705 від 27.03.2015 року та рішенням №11499/6/99.99.10-01-01-25 від 03.06.2015 року.

Таким чином, за захистом своїх прав ТОВ «Спектргаз» звернулось до суду з вимогою скасувати податкове повідомлення-рішення №/530 від 19.01.2015 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наведені ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області та ПАТ «Львівгаз» аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими, що спростовують правомірність і реальність господарських операцій між ТОВ «Спектргаз» і ПАТ «Іскра» щодо відчуження газопроводу, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач же, як суб»єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки та заперечення, та ним не було спростовано доводів позивача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов»язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов»язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Як встановлено п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв»язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України є дата здійснення першої з наступних подій: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); дата отримання податкової накладної.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв»язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податковий кредит для цілей визначення об»єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З матеріалів справи видно, що 20.08.2014 року між ТзОВ «Спектргаз» та ПАТ «Іскра» укладено договір купівлі-продажу №060914/0703 від 20.08.2014 року, згідно якого позивач отримав у власність газопровід високого тиску ПАТ «Іскра» - ГРС «Винники», Ру=6 кГс/см, діаметром - 500мм, довжиною 8 868,5 м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Вулецька, 14, станцію катодного захисту в с. Бережани Пустомитівського району, станцію катодного захисту в м. Винники, вул. Стрілецька; станцію катодного захисту в м. Винники; станцію катодного захисту на хуторі Горішний.

Ціна купівлі-продажу такого об»єкта була визначена сторонами в п. 1.8 договору №060914/0703 від 20.08.2014 року в розмірі 23 760 000 грн., у т.ч. ПДВ 3 960 000 грн.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 договору №060914/0703 від 20.08.2014 року, право власності на предмет договору купівлі-продажу переходить до ТОВ «Спектргаз» після отримання майна та підписання акту приймання-передачі.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов»язків, а ст. 629 ЦК України зазначає, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Підставою для недійсності правочину згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю.

Відповідно до частини першої статті 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», визначено, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 Цивільного кодексу України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об»єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об»єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об»єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Слід зазначити, що у постанові від 18.11.2014 року у справі № 21-422а14 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що застосування наслідків недійсного правочину, які були укладені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, передбачених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, мають застосовуватися до правочинів, недійсність яких встановлюється судом.

У розумінні ст. 124 Конституції України та ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків), тобто вчинення нікчемного правочину, є об»єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 та ст. 212 Кримінального кодексу України, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст. ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Однак, податковим органом, як суб»єктом владних повноважень, не доведено наявності судових рішень щодо недійсності вчиненого позивачем правочину.

Так, матеріалами справи підтверджено та з»ясовано в судовому засіданні, що договір купівлі-продажу №060914/0703 від 20.08.2014 року та акт прийому передачі газопроводу від 01.09.2014 року є належним доказом досягнення учасниками договору домовленостей та у відповідності із таким оформлення даної господарської операції, оскільки такі в силу ст. 204 Цивільного кодексу України, є чинні, на час розгляду справи відсутні судові рішення, що набрали законної сили, які б вказували про їх недійсність.

Також на момент розгляду справи та прийняття рішення у такій відсутні вироки по кримінальних провадженнях, які б вказували про незаконність господарської операції.

Натомість, факт реального вчинення платником податків даної господарської операції, як дійсного придбання ним майна, підтверджується актом приймання-передачі майна за договором купівлі-продажу від 20.08.2014 року, який складений 01.09.2014 року та розхідною накладною №3 від 01.09.2014 року, яка підписана працівниками ПАТ «Іскра» (керівник, бухгалтер) та ТзОВ «Спектргаз» (директор), якою підтверджується передача газопроводу високого тиску ПАТ «Іскра» - ГРС «Винники» та 4 катодних станцій за ціною 23 760 000 грн., у т.ч. ПДВ 3 960 000 грн.

Відповідно до акта приймання-передачі майна від 01.09.2014 року було передано газопровід високого тиску ПАТ «Іскра» - ГРС «Винники» та 4 катодні станції від продавця (ПАТ «Іскра») до покупця (ТзОВ «Спектргаз»).

Зазначений акт зі сторони продавця підписаний директором БО ВП «Скляний завод», іншими особами (ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4Б.), а також містить підпис генерального директора ПАТ «Іскра» (ОСОБА_5А.) та відтиск печатки останнього, а зі сторони покупця - директором ТзОВ «Спектргаз» ОСОБА_6, іншими особами (ОСОБА_7, ОСОБА_8.) та містить відтиск печатки покупця. Дані особи, які брали участь у прийманні предмета договору купівлі-продажу, були належним чином уповноважені ТзОВ «Спектргаз» на такі дії за договором доручення №2 від 20.08.2014 року, довіреностями від 20.08.2014 року.

Крім цього, факт здійснення господарської операції підтверджується платіжними дорученнями, згідно яких здійснена оплата за вказаним вище договором та копією податкової накладної №350 від 01.09.2014 року, яка була виписана позивачеві ПАТ «Іскра» на загальну суму 23 760 000 грн., в т.ч. ПДВ в розмірі 3 960 000 грн., за операцією з відчуження газопроводу високого тиску ПАТ «Іскра» - ГРС «Винники» та 4 катодних станцій за договором купівлі-продажу №060914/0703 від 20.08.2014 року.

Також в матеріалах справи знаходиться довідка Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області від 25.02.2015 року №37/13-50-22-04-11/00214244 «Про результати проведення зустрічної звірки ПАТ «Іскра» (ЄДРПОУ - 00214244) щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТзОВ «Спектргаз» (ЄДРПОУ - 39258250), їх реальності та повноти відображення в обліку за вересень 2014 року» відповідно до якої, за даними системи автоматизованого співставлення розшифровок податкових зобов»язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів АІС «Податковий блок» за вересень 2014 року розбіжність між податковими зобов»язаннями ПАТ «Іскра» та податковим кредитом ТзОВ «Спектргаз» відсутня.

Даною звіркою проаналізовано документи, які підтверджують господарську операцію між ПАТ «Іскра» та ТОВ «Спектргаз»: договір купівлі-продажу газопроводу високого тиску від 20.08.2014 року №060914/0703, виписану ПАТ «Іскра» для ТзОВ «Спектргаз» податкову накладну, розрахунки за поставлений товар.

Таким чином, за результатами зустрічної звірки ДПІ в Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області підтверджено реальність здійснення господарської операції за договором купівлі продажу газопроводу, її вид, обсяг, якість та розрахунки (розділ 4 «Висновки») та встановлено відсутність розбіжностей між податковими зобов»язаннями ПАТ «Іскра» та податковим кредитом ТОВ «Спектргаз», а твердження відповідача про порушення податкового законодавства є помилковим, оскільки задекларована сума Позивачем за наслідками спірної господарської операції повністю відповідає тій сумі, яка вказувалась контрагентом позивача (ПАТ «Іскра») при оформленні та поданні документів за наслідками такої операції контролюючому органу.

Відтак, позивач мав право розраховувати на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, що ним і було правомірно вчинено за наслідком спірної операції, а, відповідно, й на подальше декларування від»ємного значення різниці між сумою податкового зобов»язання та сумою податкового кредиту та залишку від»ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Щодо посилання апелянтів про неспівпадіння реквізитів договору купівлі-продажу зазначеного у податковій накладній колегія суддів зазначає наступне.

Так, при оцінці відповідності заповнення податкової накладної вимогам чинного законодавства необхідно враховувати, що окремі недоліки в її заповненні не тягнуть за собою втрату податковою накладною статусу належного податкового документа, яким вона є в силу пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України.

Податкова накладна є належною та підтверджує право покупця на податковий кредит і в тому разі, якщо вона заповнена з окремими недоліками, що зумовлені, зокрема, результатом описок чи механічних помилок, проте при цьому дає змогу ідентифікувати продавця, містить достатні дані про зміст господарської операції, підтверджує фактичність здійснення такої операції та інші обставини, що підлягають відображенню в податковому обліку.

Аналогічним чином повинні оцінюватись і окремі дефекти електронної копії податкової накладної, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, Податковим кодексом України передбачено спеціальні правові наслідки наявності розбіжностей між даними податкової накладної та даними Єдиного реєстру податкових накладних. Зокрема, наявність таких розбіжностей є підставою для проведення органами державної податкової служби документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг (п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України).

Зазначені правові наслідки є виключними, оскільки інших чинне законодавство не передбачає. А відтак, існування відповідних розбіжностей між даними податкової накладної в паперовому вигляді та даними Єдиного реєстру податкових накладних щодо такої накладної не може розцінюватись як порушення порядку заповнення податкової накладної та/або як відсутність реєстрації цієї накладної в Єдиному реєстрі, а є лише підставою для проведення виїзної перевірки, за результатами якої перевіряються причини виникнення таких розбіжностей.

Матеріалами справи підтверджується, що податковий кредит в сумі 3 960 000 грн. було сформовано ТзОВ «Спектргаз» на підставі податкової накладної №350 від 01.09.2014 року, виписаної ПАТ «Іскра». В зазначеній накладній в графі «ОСОБА_7 цивільно-правового договору» вказано «Договір купівлі продажу від 20.08.2016 року №060914/0703».

В графі «номенклатура товарів» вказано «Газопровід ВТ ГРС Винники ф500 довж. 8 868,5 п.м., 2 станції катодного захисту, станція катодного захисту в м. Винники, станція катодного захисту на хуторі Горішній».

Однак при реєстрації ПАТ «Іскра» зазначеної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних очевидно була допущена технічна помилка в частині назви договору та його номеру, оскільки жодних помилок даті та номері податкової накладної та номенклатурі товару і т.д., та після виявлення такої технічної помилки ПАТ «Іскра» було її виправлено.

Таким чином, існує одна податкова накладна від 01.09.2014 року №350, на підставі якої ПАТ «Іскра» було включено суму ПДВ до складу податкових зобов»язань, а ТзОВ «Спектргаз» до складу податкового кредиту, а зазначення у ній технічних помилок в силу п. 201.10 ст. 201 ПК України є підставою для проведення перевірки, а не втрати нею статусу належного податкового документа.

Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення попередніх інстанцій в даній справі та направляючи її на новий розгляд зазначив, що судами не надано належної правової оцінки встановленому податковим органом факту незаконності переходу права власності на газопровід до ТОВ «Спектргаз».

Слід звернути увагу, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23 листопада 2015 року, яка залишена в силі Вищим господарським судом від 13 січня 16 року у справі №914/622/14 встановлено, що оскільки ТОВ «Спектргаз» вже прийняло газопровід по акту приймання-передачі від ПАТ «Іскра» від 01.09.2014 року, такий не може бути повторно прийнятий по акту приймання-передачі від ПАТ «Львівгаз».

Таким чином, судовим рішення в справі №914/622/14, що набрало законної сили, підтверджено, що ТОВ «Спектргаз» отримало газопровід на підставі договору купівлі-продажу, а отже підтверджено законність переходу права власності на газопровід до ТзОВ «Спектргаз».

Також безпідставними є посилання апелянтів на неможливість вчинення такого правочину, як купівля-продаж газопроводу високого тиску ПАТ «Іскра» - ГРС «Винники» та чотири станції катодного захисту, оскільки складові Єдиної газотранспортної системи України, до яких належить і предмет договору купівлі-продажу від 20.08.2014 року, є обмеженим в обігу об»єктом цивільного права, з огляду на те, що в господарській справі №914/4401/14 (рішення Господарського суду Львівської області від 02.03.2015 року та постанова Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року) суди відхилили доводи ПАТ «Львівгаз» щодо обмеженої оборотоздатності предмета договору купівлі-продажу, а також щодо відсутності в ТзОВ «Спектргаз» ліцензії на розподіл газу, як підставу твердження про неможливість вчинення такого правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, вважаються встановленими та не підлягають доказуванню обставини, які були встановлені рішенням в господарській справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд також критично оцінює посилання апелянтів про те, що договір купівлі продажу є неукладеним, позаяк газопровід входить до нерухомого майна, і правочин щодо його відчуження підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки відповідно до роз»яснення Державної реєстраційної служби України від 16.08.2014 року за вих. №1888/22-14-07 та Міністерства юстиції України від 07.05.2014 року №7295-0-33-14/61, газопровід не відноситься до об»єктів нерухомого майном, а відтак не підлягає нотаріальному посвідченню.

З огляду на наведене, правильним є висновком суду першої інстанції про те, що відповідач же, як суб»єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки та заперечення, та ним не було спростовано доводів позивача.

Аналізуючи вищенаведені норми та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області та ПАТ «Львівгаз» аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують правомірність і реальність господарських операцій між ТОВ «Спектргаз» і ПАТ «Іскра» щодо відчуження газопроводу, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, Прокуратури Львівської області та Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року у справі №813/2977/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_9

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 10.11.2016 року.