Справа № 821/723/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/723/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання дій протиправними, скасування наказу, податкових повідомлень-рішень та вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

26.05.2016 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, в якому разом з уточненнями до позову просив суд:

- визнати протиправними дії в.о. начальника Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області та скасувати наказ про проведення документальної виїзної перевірки №359 від 26.10.2015 року;

- визнати протиправними дії відповідача з проведення документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 та складання акту №215/17-2/НОМЕР_1 від 30.11.2015 року за результатами документальної виїзної перевірки;

- визнати протиправними дії відповідача зі встановлення висновків, щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, зазначених в акті перевірки №215/17-2/НОМЕР_1 від 30.11.2015 року, складеного за результатами не проведеної перевірки ФОП ОСОБА_1;

- скасувати податкові повідомлення-рішення Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №, №, № від 17.12.2015 року;

- скасувати рішення Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області № від 17.12.2015 року, № від 11.04.2016 року;

- скасувати вимогу про сплату боргу №2421702 від 11.04.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії та спірні рішення податкового органу є неправомірними, оскільки ґрунтуються на необґрунтованих та не вірних висновках акту, складеному в ході неправомірно проведеної перевірки.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про проведення виїзної планової документальної перевірки ФОП ОСОБА_1 №359 від 26.10.2015 року. Скасовано податкові повідомлення-рішення Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області №, №, № від 17.12.2015 року. Скасовано рішення Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області № від 17.12.2015 року, № від 11.04.2016 року. Скасовано вимогу Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про сплату боргу №2421702 від 11.04.2016 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області 25.08.2016 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02.08.2016 року та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інтонації з невідомих причин не прибули, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) зареєстрований Горностаївською РДА Херсонської області 03.09.1998 року за №175. Перебуває на обліку в Горностаївському відділенні Каховської ОДПІ з 07.10.1998 року, є платником ПДВ відповідно до свідоцтва №100125509 від 02.07.2008 року.

Місцезнаходження ФОП відповідно до бази даних ОДПІ: Херсонська область, смт.Горностаївка, вул.Першотравнева,82.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: 01.49 - розведення інших тварин. Фактичне місце здійснення господарської діяльності: Херсонська область, смт. Горностаївка, вул.Об'їздна, 6.

В листопаді 2015 року, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України, відповідно до направлення від 10.11.2015 року №208 та наказу від 26.10.2015 року №359, та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, працівниками Каховської ОДПІ була проведена документальна планова перевірка фінансово-господарської діяльності, з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами вказаної перевірки 30.11.2015р. складено Акт, в якому податковий орган зазначив, що ця планова документальна перевірка проводилась в приміщенні Каховської ОДПІ за адресою: м. Каховка, вул. Кірова,13, на підставі баз даних.

При цьому, податковий орган в цьому акті перевірки вказує, що позивач не здійснює діяльності для якої необхідно мати відповідні ліцензії; не використовує в своїй діяльності РРО/КОРО.

При даній перевірці ревізорами-інспекторами було використано: декларації по ПДВ за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року; реєстри виданих та отриманих податкових накладних з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року; відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів; декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік; податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ за 1-4 квартали 2014 року; звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2014 рік; податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік.

Фактично ж, відповідно до розділів акту перевірки, податковий орган здійснив перевірку позивача стосовно:

- податку з доходів фізичних осіб;

- єдиного внеску та страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

- податку на додану вартість (стосовно ведення обліку придбання та продажу товарів (робіт, послуг), обчислення, повноти та своєчасності сплати до бюджету) ;

- плати за землю;

- місцевих податків та зборів;

- збору за спеціальне використання води;

- екологічного податку;

- збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства;

- збору за використання радіочастотного ресурсу України;

- збору за спеціальне використання лісових ресурсів;

- плати за користування надрами;

- акцизного збору;

- рентної плати за нафту, природний газ і газовий конденсат, що видобуваються в Україні;

- рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України.

Як вже зазначалося вище, за наслідками вказаної перевірки складено акт «Про результати документальної планової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року» №215/17-02/НОМЕР_1 від 30.11.2015 року, згідно із висновками якого встановлено порушення позивачем вимог п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.6, абз.11 п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ на суму 57263 грн.; п.44.1 ст.44, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, що, з урахуванням п.167.1 ст.167 ПК України, призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 39768,17 грн.; пп.169.2.2 п.169.2 ст.169 ПК України, що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб у перевіряємому періоді в сумі 2821,85 грн.; п.4 ст.4, пп.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження зобов'язань з єдиного соціального внеску за перевіряє мий період на суму 6741,34 грн.

Саме ці висновки акту перевірки і стали підставою для прийняття уповноваженою особою відповідача:

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» № - від 17.12.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 60162,26 грн.;

- податкового повідомлення-рішення форми "Р" № від 17.12.2015 року - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість (код платежу 14010100) в розмірі 85893,50 грн.;

- податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 12.12.2015 року - про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати в розмірі 3531,06 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 17.12.2015 року яким застосовано штрафні санкції в розмірі 337,07 грн. за донарахування єдиного внеску в розмірі 6741,34 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 11.04.2016 року яким застосовано штрафні санкції в розмірі 337,07 грн. за донарахування єдиного внеску в розмірі 6741,34 грн.;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2421702 від 11.04.2016 року на суму 6741,34 грн.

Не погоджуюсь з такими діями та рішеннями податкового органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а також відповідно, з часткової правомірності дій та спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу.

Податкове ж законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України; чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради АР Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено зміни до ПК України.

Як слідує з приписів п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до змісту вимог пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, «документальною перевіркою» вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

«Документальною виїзною перевіркою» вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Тобто, згідно з п.77.1 ст.77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на 3 (три) календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на 2 (два) календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як визначено п.77.4 ст.77 ПК України, про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Однак, при цьому, право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Отже, зазначеними нормами ПК України встановлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних планових виїзних. Повне їх дотримання може бути належною підставою для винесення наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Так, судами обох інстанцій з матеріалів справи встановлено, що 26.10.2015 року особою, яка виконувала обов'язки керівника ОДПІ було винесено наказ №359 «Про проведення виїзної планової перевірки ФОП ОСОБА_1», яким поручено проведення планової виїзної документальної перевірки з 10.11.2015 року тривалістю 10 робочих днів. Мета перевірки: дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

По справі встановлено, що на адресу позивача засобами поштового зв'язку направлено повідомлення від 26.10.2015 року №32/17-2 та наказ від 26.10.2015 року №359 щодо проведення виїзної планової документальної перевірки з 10.11.2015 року, яке останній отримав 30.10.2015 року.

Однак, разом з тим, під час винесення спірного наказу про проведення планової перевірки відповідач, на думку суду, порушив низку приписів спеціального законодавства, що, в свою чергу, позбавляє такий наказ ознак правомірності.

Так, як встановлено п.3 розд. II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених п. 27 підр. 10 розд. XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Тобто, обмеження стосовно проведення перевірок (в частині їх проведення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, установи та організації, фізичні особи-підприємці, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження. Тобто, визначальним у даному випадку є обсяг доходів за попередній рік.

Зазначений пункт не є зміною або доповненням до ПК України, це положення створює цілком самостійну норму, яка поширюється на всі без винятків контролюючі органи. Винятки встановлено лише по відношенню до рівня доходу підприємств, установ та організацій. Тобто без дозволу Кабінету Міністрів України можна перевірити лише ті суб'єкти господарювання, у яких дохід за рік, що передував перевірці, перевищив 20 мільйонів гривень або ті які ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, а також перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Невиконання вимог Конституції України, ПК України та законів України що стосуються питань оподаткування суб'єктів господарської діяльності при проведенні документальної планової виїзної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки в тому числі позбавляє ознак правомірності прийняті за результатами оформлення її матеріалів податкові повідомлення-рішення, рішення про нарахування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач будь-яких заяв до Каховської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області щодо проведення перевірки не подавав.

Докази того, що Кабінет Міністрів України надавав дозвіл відповідачу на проведення планової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, в матеріалах справи також відсутні та відповідачем, ні в судове засідання суд 1-ї інстанції, ні до апеляційної інстанції не надано.

Також, матеріали справи не містять і доказів того, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

До того ж, слід звернути увагу й на те, що сума загального оподатковуваного доходу, отриманого позивачем від провадження господарської діяльності за 2014 рік складає 293 293,15 грн., тобто менше 20 мільйонів.

Отже, з огляду на зазначене та набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», винесення контролюючим органом наказу на проведення перевірки платників податків, доходи яких за попередній рік не перевищували 20 млн. грн., вимагає від керівника зазначати в наказі, з якого саме питання призначається перевірки - повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску чи відшкодування податку на додану вартість. Зазначене правило встановлює пільговий режим для певної категорії суб'єктів господарювання, а отже захист платників податків від безпідставних та необґрунтованих перевірок, потребує конкретизації дій контролюючих органів, що унеможливлює видання наказів із «загальними» формулюваннями - щодо проведення перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, оскільки таке формулювання необґрунтовано розширює повноваження контролюючих органів, звуження яких як раз і було на меті законодавця.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом 1-ї інстанції було вірно встановлено, що ініціювання податковим органом документальної планової виїзної перевірки позивача у тому вигляді, в якому воно відображено в наказі «Про проведення виїзної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 (НОМЕР_1)» №359 від 26.10.2015 року, вчинено за відсутності визначених на це законом підстав, а тому, відповідно, відповідач, при прийнятті цього спірного наказу, діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна правова позиція з цього спірного питання була викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 28.04.2016 року у справі № К/800/38796/15.

Отже, протиправність наказу про проведення виїзної планової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №359 від 26.10.2015 року фактично позбавляє правомірності всі подальші дії, пов'язані з його реалізацією.

Також, ще раз слід зазначити, що відповідно до положень п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків (а не податкового органу, як було в даному випадку) чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Проте, з матеріалів справи та акту перевірки встановлено, що спірна виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 фактично була проведена у приміщенні Каховської ОДПІ, що в свою чергу, є порушенням вимог статті 75 ПК України.

Відповідний правовий висновок стосовно порушення аналогічними діями податкового органу ст.75 ПК України висловив і Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 05.07.2016р. у справі №К/800/51113/15.

Проте, відповідач, всупереч вимогам спеціального законодавства, здійснив спірну перевірку не обмежуючись дослідженням повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, а також питаннями пов'язаними з повнотою нарахування та обліку єдиного соціального внеску, натомість перевірено цілий ряд податків та зборів, а також повноту нарахування податку на додану вартість при відсутності правовідносин з відшкодування цього податку.

Таким чином, судами обох інстанцій встановлено що, при ініціюванні планової перевірки з підстав викладених в наказі №359 від 26.10.2015 року та при подальшому оформленні матеріалів перевірки відповідач діяв всупереч нормам спеціального законодавства, що в подальшому позбавляє правомірності усі прийняті податковим органом рішення та, в свою чергу, є підставою для задоволення позовних вимог щодо їх скасування.

Окрім того, при прийнятті остаточного рішення по даній справі, апеляційний суд також вважає за необхідне прийняти до уваги й постанови Горностаївсього районного суду Херсонської області від 11.02.2016р. (у справі №655/43/16п) та 14.03.2016р. (у справі №2а/655/1/2016), зі змісту яких видно, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1, ч.1 ст.163-4 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення та ще й скасовано постанову АА №427826 від 28.01.2016р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.165-1 КУпАП.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко