Справа № 2-а-114/10
Суддя: Парахіна Є. В.
Дата ухвалення: 2010-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-а-114/10
Провадження № -
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.01.2010м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню виплату Полтавській області про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області про стягнення коштів, посилаючись на те, що він як ветеран війни - інвалід війни II групи дій має право на щорічну разову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22Л0Л993 року, яка в 2009 році виплачена не в повному обсязі. Просить суд стягнути з відповідача недонараховану й недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня згідно ст. 13 ч. 5 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком у розмірі 3554 грн. 00 коп.

В задоволенні його клопотання про здійснення перерахунку та виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги в розмірі, встановлених чинним законодавством, адресованого відповідачам, було безпідставно відмовлено.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з'явилися, надавши заяви з проханням розглядати справу без їх участі, просили позов задовольнити в повному обсязі з наведених в ньому підстав.

Представники відповідачів ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області в судове засідання не зявилися, направивши до суду заперечення, в яких просять відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, посилаючись те, що нарахування позивачу проводились у відповідності з вимогами чинного законодавства та будь-яких порушень допущено не було, провести розгляд справи за відсутності представника.

Враховуючи викладене, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, встановлено наступне.

Судом встановлено, і вказана обставина не оспорюється сторонами по справі, що ОСОБА_1 має статус ветеран війни - інвалід війни II групи, що підтверджується також посвідченням серії Б № 035645 від 20.05.1999 року, та відповідно до положень статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - право на щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 зазначеного Закону України встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 отримав щорічну разову допомогу до 5 травня в квітні 2009 року в розмірі 430 грн. Вказаний розмір одноразової допомоги є меншим, ніж встановлено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За вказаний період позивач недоотримав всього 3554 грн. 00 коп. (498 грн. х 8 - 430 грн.)

У відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з положень ст. 54 Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік" розмір мінімальної пенсії за віком, який визначається у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у 2009 році складає 498 грн.

При встановлені мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмеження щодо можливості застосування мінімального розміру пенсії для обчислення виплат, встановлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Змін до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» в частині зменшення розміру одноразової допомоги не вносилось.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, вважаю необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч. З ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання державної допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту

Посилання відповідачів на те. що в 2009 році щорічна разова допомога до 5 травня позивачу правомірно виплачувалась у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 18.03.2009 року "Про розміри разової грошової допомоги, щ виплачується у 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та "Про жертви нацистських переслідувань", є необгрунтованими, оскільки відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року № 367 визначено повноваження Кабінету Міністрів України надано визначати порядок виплати грошової допомоги, а не встановлювати її розмір, чітко визначений актом вищої юридичної Законом України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту», який, поряд з іншим є актом вищої юридичної сили, ніж постанови Уряду.

Отже, відсутність коштів у відповідача для реалізації положень чинного законодавства, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобовязань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обов'язку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Позивач ОСОБА_1 має право на отримання коштів згідно Закону України «Про статус ветеранів війни

гарантії їх соціального захисту» і їх нарахування и виплата не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Виходячи з положень ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. З Типового Положення про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30,05.2007 року № 790, яким встановлено, що одним із завдань управління є призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з Центру по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 управлінням праці соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації порушено право позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі, встановленому відповідною статтею Закон) України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

А тому його позовні вимоги про визнання неправомірними дій ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо відмови в проведенні перерахунку та здійсненні виплати щорічної допомоги на оздоровлення, одноразової компенсації за інвалідність, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік в розмірах, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 13 ч. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту" є обгрунтованими й підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7-11, 71, 159, 160-163 КАС України, ст. 22, 48. 64 Конституції України, ст. 13, 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту", -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо відмови в проведенні перерахунку та здійсненні виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік в розмірі, встановленому ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту".

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Ленінської районної у м. Полтаві ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2009 рік в розмірі, встановленому ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановлено!о ч. 1 сі. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з урахуванням проведених виплат к сумі 3554 грн. 00 коп.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням протягом 20 днів після цього апеляційної скарги.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4