Справа № 751/8279/16-а
Суддя: Маслюк Н. В.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/8279/16-а
Провадження №2-а/751/291/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Маслюк Н.В.

суддів Деркач О. Г.,

Цибенко І. В.

при секретарі Дасюк Н.В.,

за участю представника позивача Акуленка В.М., представника відповідача Шовкун С.І., представника третьої особи Міністерства оборони України Полотняка Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністрації Державної прикордонної служби України, треті особи: Міністерство оборони України, Чернігівський обласний військовий комісаріат про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

22.08.2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499 станом на день встановлення інвалідності, а також звільнити від сплати судового збору (а.с.1-4).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 1979 по 1982 роки він проходив військову службу в прикордонних військах КДБ СРСР та брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, під час яких отримав мінно-вибухову контузію з закритою черепно-мозковою травмою, внаслідок чого йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Позивач стверджує, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». Зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів до Міністерства оборони України; зобов`язано Чернігівський обласний військовий комісаріат направити заяву ОСОБА_1 та доданих до неї документів до Адміністрації Державної прикордонної служби України. Таким чином, зазначеним рішенням було встановлено, що органом, уповноваженим приймати рішення про призначення йому одноразової допомоги є саме адміністрація Державної прикордонної служби України. Однак, згідно листа від 25.07.2016 року отримав відмову у виплаті грошової допомоги. Вважає, що відповідачем порушені його права щодо нарахування та отримання одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.09.2016 року до участі у справі залучено третіх осіб: Міністерство оборони України та Чернігівський обласний військовий комісаріат

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Адміністрації Державної прикордонної служби України, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити відповідно до письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи (а.с.47-49). Пояснив, що оскільки позивачем виконувалося інтернаціональне зобов`язання, пов`язане із виконання обов`язків військової служби, то обов`язок щодо прийняття рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги покладений саме на Міністерство оборони України, а отже позовні вимоги в частині звернення до відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи - Міністерства оборони України в судовому засіданні позов не визнав повністю відповідно до письмових пояснень, які долучено до матеріалів справи (а.с.82-86).

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав відзив на адміністративний позов (а.с.79), відповідно до якого зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 виконує функцію посередника між позивачем та Адміністрацією Державної прикордонної служби України, а тому ним було виконано всі вимоги щодо направлення документів ОСОБА_1 для вирішення питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року у справі № 825/546/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, яка набрала законної сили, відносно ОСОБА_1 були встановлені обставини того, що в період з 26.10.1979 року по 09.02.1982 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах колишнього СРСР, під час якої брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан та отримав мінно-вибухову контузію з закритою черепно-мозковою травмою.

Згідно копії витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 1034 від 08.06.2011 року мінно-вибухова контузія з закритою черепно-мозковою травмою позивача пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідок МСЕК серії МСЕ-ЧНВ №147903 від 11.10.2011 року та серії АВ №0111771 від 15.10.2013 року позивачу встановлено III групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Вищезазначеною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів до Міністерства оборони України; зобов`язано Чернігівський обласний військовий комісаріат направити заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи до Адміністрації Державної прикордонної служби України (а.с.11-14).

На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 01.07.2016 року направив на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України заяви та документи ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності (а.с. 80).

За наслідками розгляду заяви, Адміністрація Державної прикордонної служби України листом від 25.07.2016 №11/Ж-4442 відмовила у виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що на обліку в органах Держприкордонної служби не перебуває, призов на строкову військову службу та звільнення з цієї служби здійснювалися на підставі наказів Міністра оборони колишнього СРСР і згідно із законодавством позивач перебуває на обліку у військовому комісаріаті Міністерства оборони України, а також те, що причинний зв`язок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлено центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України, а тому питання виплати одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони України (а.с.5-6).

Тобто, відповідачем була розглянута заява ОСОБА_1 та було прийнято рішення за результатами розгляду заяви, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Також, необґрунтовані та не підлягають і задоволенні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з наступних підстав.

Так, позивачем не оскаржується рішення відповідача адміністрації Державної прикордонної служби України про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.

Доводи представника позивача про те, що згідно ч. 1 ст 72 КАС України не підлягають доказуванню обставини, встановлені постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 року, стосовно того, що органом, уповноваженим приймати рішення про призначення йому одноразової допомоги є саме адміністрація Державної прикордонної служби України, судом не приймаються до уваги, оскільки при розгляді справи № 825/546/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, адміністрація Державної прикордонної служби України, щодо якої встановлені вищезазначені обставини, участі у розгляді справи не приймала.

Так, позивач в період з 26.10.1979 року по 09.02.1982 року проходив військову службу у військовій часині НОМЕР_1 , що входила до складу Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРС, під час військової служби позивач брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан та отримав мінно-вибухову контузію з закритою черепно-мозковою травмою.

В свою чергу Прикордонні війська КДБ СРСР структурно входили до складу Комітету державної безпеки СРСР (КДБ СРСР, до 1978 КДБ при Раді Міністрів СРСР).

Відповідно до статті 4 Закону СРСР Про всезагальний військовий обов`язок від 12.10.1967 року, Прикордонні війська КДБ СРСР вважалися складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 01 вересня 1939 року по 21 березня 1989 року.

Після розпаду СРСР, прикордонні загони і частини Середньоазіатського прикордонного округу на території Узбекистану і Туркменії відійшли під їх юрисдикцію відповідно в березні і в серпні 1992 року.

Указом Президента Російської Федерації від 08 листопада 1992 року розформований Середньоазіатський прикордонний округ. Прикордонні загони колишнього Середньоазіатського прикордонного округу знаходилися на території Республіки Таджикистан та тривалий період перебували під юрисдикцією Російської Федерації.

У листопаді 2004 року всі прикордонні загони колишнього Середньоазіатського прикордонного округу передані до складу Збройних сил Республіки Таджикистан.

Отже, Державна прикордонна служба України не має відношення до Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР.

Згідно з пунктом 1 Указу Верховної ради України від 30 серпня 1991 року № 1464 XII, всі дислоковані на території республіки (УРСР) військові частини прикордонних військ СРСР та їх органи управління з озброєнням і матеріально технічною базою переведені у відання України.

Приписами п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 січня 1992 року № 3 Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України встановлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником лише колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Таким чином, оскільки позивач проходив військову службу у військовій частині Прикордонний військ КДБ СРСР, а у відповідності до вимог законодавства, зокрема Порядку № 393, у питаннях соціального захисту військовослужбовці прикордонних військ колишнього СРСР (включаючи Прикордонні війська КДБ СРСР) прирівняні до військовослужбовців Збройних Сил України, питання соціального забезпечення яких належать до відання Міністерства оборони України.

Тобто, Адміністрація Державної прикордонної служби України жодним чином права позивача не порушила, а тому у задоволенні позовних вимог до неї слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 11,69-71, 86, 99, 158-163, 254 КАС України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до адміністрації Державної прикордонної служби України, треті особи: Міністерство оборони України, Чернігівський обласний військовий комісаріат про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Н.В. Маслюк

Судді О.Г. Деркач

І.В. Цибенко