Справа № 819/3413/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Справа № 876/1722/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

13 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000014/19-18-21-00/НОМЕР_1 від 11.08.2015 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Із таким судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить скасувати її та прийняти нову, про задоволення позовних вимог. В обгунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що нею не реалізовувалась пляшка пива без ліцензії. Судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, зокрема вибірково враховано показання свідків, прийнято як допустимі докази акт перевірки, наказ, направлення, службову записку, хоча останні складені із грубим порушенням чинного законодавства України, залишено поза увагою докази, які свідчать про упереджене та передчасне прийняття рішення про застосування фінансових санкцій. На момент здійснення службовими особами ГУ ДФС в Тернопільській області неправомірних дій, що стали приводом для складення акта № 100/21-00/НОМЕР_1 від 29.07.2015 року, на підставі якого було винесене оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій, позивач не мав статусу платника податків у розумінні ПК України, щодо якого могла бути проведена фактична перевірка. Зазначає, що наказ про проведення перевірки № 354 від 28.07.2015 року в порушення вимог абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, скріплений печаткою організаційно-розпорядчого відділу ГУ ДФС в Тернопільській області.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Тернопільській області № 354 від 28.07.2015 року «Про проведення фактичної перевірки суб'єкта господарювання ОСОБА_1», та направлень на перевірку №№ 535, 536 від 28.07.2015 року, виданих ГУ ДФС у Тернопільській області працівниками податкової служби проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24, 28). Результати даної перевірки оформлено актом № 100/21-00/НОМЕР_1 від 29.07.2015 року (а.с. 11-12).

Перед початком фактичної перевірки підприємцю ОСОБА_1, було пред'явлено направлення на проведення перевірки, копію наказу про проведення фактичної перевірки та службові посвідчення осіб, які проводили перевірку, однак позивач відмовилася отримати та ознайомитися з даними наказами, а вподальшому відмовилась підписати акт перевірки № 100/21-00/НОМЕР_1 від 29.07.2015 року про що працівниками податкової служби складено акти про відмову від підпису акту фактичної перевірки від 29.07.2015 року за №98/21-00/НОМЕР_1 та відмови від отримання примірника акту фактичної перевірки за №99/21-00/НОМЕР_2 (а.с. 25, 26).

Актом перевірки встановлено факт реалізації ФОП ОСОБА_1 алкогольного напою без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, а саме 29.07.2015 року було реалізовано одну пляшку пива «Чернігівське світле» ємністю 0,5 л, міцністю 4,6%, дата виробництва 04.07.2015 року за ціною 9,50 грн.

На підставі акта перевірки Тернопільською ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області прийнято рішення від 11.08.2015 року № 000014/19-18-21-00/НОМЕР_1 про застосування до суб'єкта господарювання ОСОБА_1 фінансових санкцій за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій в розмірі 17000,00 грн. з посиланням на частину другу статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ( а.с. 13).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що контролюючий орган діяв у спосіб та у межах повноважень визначених чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України передбачається що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Враховуючи наведені норми законодавства, безпідставними є покликання апелянта на неправомірність проведення перевірки, порушення процедури оформлення результатів перевірки, оскільки працівники податкової служби діяли в межах вимог вказаних норм.

Крім того, доводи апелянта про те, що наказ про проведення перевірки в порушення вимог абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, скріплений печаткою організаційно-розпорядчого відділу є безпідставними, оскільки вказаний відділ є структурним підрозділом ГУ ДФС в Тернопільській області.

Вимогами ч. 12 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 року (далі - Закон № 481/95) передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Частиною 4 статті 17 Закону № 481/95 передбачено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, відповідно до торгового патенту НОМЕР_3 виданого ОСОБА_1, місце державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності та місцезнаходження структурного підрозділу, пункту продажу товарів зазначено АДРЕСА_1. 14.08.2013 року позивачем подана заява про припинення дії торгового патенту НОМЕР_3 з 01.09.2013 року (а.с. 18, 19). Проте, підприємницьку діяльність відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» позивачем не припинено.

Згідно письмових пояснень секретаря Великоглибочецької сільської ради ОСОБА_4 в магазині, що належить ФОП ОСОБА_5, здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

А тому, безпідставним є покликання апелянта на те, що за вказаною адресою вона не здійснювала підприємницької діяльності.

У судовому засіданні суду першої інстанції, під час допиту в якості свідка, ОСОБА_4 повідомила, що не була присутня під час перевірки, а лише була присутня під час відмови ОСОБА_1 ознайомитись з наказом та направленням на проведення перевірки. Аналогічні покази надав дільничий інспектор ОСОБА_6

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що викладені обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», отже контролюючий орган діяв у спосіб та у межах повноважень визначених чинним законодавством, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 11.08.2015 року № 000014/19-18-21-00/НОМЕР_1.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року у справі № 819/3413/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 08 листопада 2016 року.