Справа № 806/1825/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Житомир справа № 806/1825/16

категорія 8.3.13

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Капинос О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення 56309,92 грн.,-

встановив:

Новоград-Волинська об"єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС України у Житомирській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 56309,92 грн.

Позов мотивований тим, що за відповідачем рахується податковий борг в сумі 56309,95 грн. по орендній платі за земельну ділянку з фізичних осіб.

В судове засідання представник позивача не з"явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Позов просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, повідмолений про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідмовив.

У відповідності до ст.128 КАСУ справа розглядається у порядку письмового провадження, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є платником податків та зборів.

За відповідачем рахується податковий борг у розмірі 56309,92 грн. по орендній платі за землю з фізичних осіб.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов"язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

У відповідності до ст. 269 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У відповідності до п. 287.7 ст. 287 ПК України у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

Згідно до п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до п. 288.2 ст. 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно до п. 288.3 ст. 288 ПК України об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

У відповідності до 288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно до п. 288.5 ст. 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

У відповідності до п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2012 між Новоград-Волинською міською радою в особі міського голови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №214.

Згідно п.1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови на підставі рішення міської ради від 05.11.2008 №398.

Відповідно до п.9 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п.11 Договору орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати.

У відповідності до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно до п. 287.2 ст. 287 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Відтак, позивачем було розраховано орендну плату та сформовано податкові повідомлення-рішення:

№5014017 від 17.06.2015, яким визначено суму податкового зобов"язання у розмірі 22658,32 грн. Вказане податкове повідомлення рішення направлялося відповідачу поштою, що підтверджується матеріалами справи. (а.с.11).

№34342-1301 від 17.06.2016 яким визначено суму податкового зобов"язання із земельного податку у розмірі 39628,50 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення було направлене відповідачу поштою та отримане ним. (а.с.12)

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У строки, встановлені законом відповідач у повному обсязі не сплатив податкове зобов"язання.

Доказів оскарження податкових повідомлень-рішень в матеріалах справи не міститься.

За несвоєчасну часткову сплату податку, відповідно до п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України відповідачу була нарахована пеня у розмірі 8023,10 грн.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як зазначено у пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкова вимога це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було виставлено податкову вимогу від 27.08.2014 №4650-25 на суму 9160,14 грн., яка була направлена відповідачу поштою та отримана ним особисто, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.13).

Доказів оскарження податкової вимоги в матеріалах справи не міститься.

У разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги. (п.59.5 ст.59 ПКУ).

У відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов"язання у розмірі 56309,92 грн. вважається податковим боргом.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Пунктом 38.1 ст.38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно п.п. 20.1.18 п. 20.1.1. ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 87.11 ст.87 ПКУ визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи.

Згідно ч.1 п. 87.1 та п.78.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Будь-яких доказів сплати податкового боргу у справі не міститься.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86,128,160-163,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

,

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь державного бюджету в особі Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області () податковий борг в розмірі 56309,92 грн. (п"ятдесят шість тисяч триста дев"ять гривень дев"яносто дві копійки).

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос