Справа № 752/4248/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/4248/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Хоменко О.Л.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в Голосіївському районі м. Києва щодо відмови йому у поновленні виплати пенсії за віком з 01.06.2015;

- стягнути з управління Пенсійного фонду в Голосіївському районі міста Києва на його користь 59 818, 50 грн. пенсії за віком за період з 01.06.2015 по 01.01.2016.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2016 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду в Дніпровському районі м. Києва та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

01.04.2015, у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, а також враховуючи, що позивач працював на державній службі, йому було припинено виплату пенсії.

Наказом голови Вищого господарського суду України № 447-к від 27.11.2015 позивача звільнено з 31.12.2015 з посади судді Вищого господарського суду України у зв'язку з поданням заяви про відставку.

12.01.2016 позивач подав до управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва заяву про переведення його до категорії непрацюючих та заяву, в якій просив запросити його пенсійну справу з управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Києва.

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м.Києва №70194 від 22.01.2016 позивача було переведено до категорії непрацюючих пенсіонерів та з 01.01.2016 року йому поновлено виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

08.02.2016 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва із заявою про поновлення виплати позивачу пенсії за віком з 01.06.2015, однак Пенсійний фонд відмовив у задоволенні даної заяви, у зв'язку із відсутністю підстав для здійснення такої виплати.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва (правонаступник - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві) з приводу поновлення позивачу виплати пенсії за період з 01.06.2015 по 01.01.2016 ОСОБА_2 не звертався, то підстав вважати дії управління щодо відмови у поновленні виплати пенсії за вказаний період немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, та не було дано належної оцінки доказам та поясненням позивача, а тому позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Виключення з указаного правила становлять лише інваліди I та II груп, інваліди війни III групи та учасники бойових дій, особи, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213- VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від часу призначення), працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), станом на 01.04.2015, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01.06.2015 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01.06.2015.

Таким чином, починаючи з указаної дати на позивача не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 02.03.2015 № 213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, так як з 01.06.2015 робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тому, з 01.06.2015 відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.08.2015 у справі № 202/4641/15-а.

Отже, колегією суддів встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва (правонаступник-Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві), як органом, на який законом покладено обов'язок з виплати пенсій, внаслідок порушення норм чинного законодавства, допущено по відношенню до позивача протиправну бездіяльність, що виявилась у нездійсненні останньому відповідних виплат, починаючи з 01.06.2015.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду в Голосіївському районі м. Києва щодо відмови позивачу у поновленні виплати пенсії за віком з 01.06.2015.

Щодо позовної вимоги про стягнення з управління Пенсійного фонду в Голосіївському районі міста Києва на користь позивача пенсії за віком за період з 01.06.2015 по 01.01.2016 в розмірі 59 818, 50 грн. колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на положення статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату належних сум пенсії відповідно до закону, а не самостійно їх обчислювати та приймати рішення про їх стягнення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 28.10.2008 (справи № 21-863во08 та № 21-739во08).

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що належним та достатнім способом захисту права позивача є зобов'язання управління Пенсійного фонду в Голосіївському районі міста Києва поновити виплату йому пенсії з 01.06.2015.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт надав до суду докази, що частково спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив її скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З квитанцій від 16.03.2016 та від 19.10.2016 вбачається, що ОСОБА_2 сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в розмірі 551,20 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 607, 00 грн., а тому слід частково стягнути з управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва (правонаступник - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 579,10 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2016 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в Голосіївському районі м. Києва (правонаступник - Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві) щодо відмови ОСОБА_2 у поновленні виплати пенсії за віком з 01.06.2015;

Зобов'язати управління Пенсійного фонду в Голосіївському районі м. Києва (правонаступник - Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві) поновити ОСОБА_2 виплату пенсії за віком з 01.06.2015.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду в Голосіївському районі м. Києва (правонаступник - Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 579,10 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 10.11.2016.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.