Справа № 455/1192/14-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"02" листопада 2016 р. м. Київ К/800/53949/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в письмовому провадженні касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області (далі - ВДВС) щодо скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та арешт майна за касаційною скаргою позивача на судові рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанови державного виконавця від 10 липня 2014 року про відкриття виконавчого провадження, від 30 липня 2014 року про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження.

Посилався на незаконність оскаржуваних рішень, оскільки постанова від 10.07.2014 р. винесена з порушення строків, передбачених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», щодо пред'явлення виконавчих документів до виконання, відповідно й рішення про арешт майна боржника є теж незаконним.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що рішення державного виконавця, які є предметом оскарження, відповідають вимогам законом.

Львівський апеляційний адміністративний суд рішенням від 7 грудня 2015 року постанову районного суду скасував за порушення предметної підсудності та ухвалив нову про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження за закінченням строків пред'явлення виконавчого документа до виконання, а апеляційний суд переглянути справу по суті.

В запереченні представник Львівської митниці ДФС вказав, що судом апеляційної інстанції правомірно визначено підсудність та скасовано рішення суду першої інстанції.

Враховуючи відсутність клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, касаційний розгляд з здійснено в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Предметна підсудність адміністративних справ визначається статтею 18 КАС України.

Відповідно до положень, викладених пункту 1 частини другої цієї норми, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно із частиною першою вище згаданої норми місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;

2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

3) виключено;

4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті;

6) адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Вимоги, викладені у пункті 5 вище згаданої норми, знаходять своє відображення у частині шостій статті 181 КАС України, згідно якої адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, постановою Львівської митниці міндоходів від 14 березня 2014 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляд штрафу. На виконання зазначеного рішення, державним виконавцем 10 липня 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 30 липня 2014 року постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Вказані постанови стали предметом оскарження. Тобто рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, прийнято не судом, а іншим державним органом.

З урахуванням зазначених обстави та норм процесуального права, суд апеляційної інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що спір, який виник між сторонами, належить до предметної підсудності окружного адміністративного суду, тому що державний виконавець виконував не рішення суду, а постанову митниці.

Проте апеляційний суд припустився помилки при прийнятті рішення про відмову в задоволенні позову з вище наведених підстав. Виявивши, що рішення суду першої інстанції ухвалено неповноважним судом, то це рішення підлягало скасуванню з передачею справи на розгляд до відповідного суду, в даному випадку, до Львівського окружного адміністративного суду.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року (справа № 2а-0370/3482/11).

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 4 лютого 2015 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 7 грудня 2015 року, а справу передати на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман