Справа № 821/1231/16
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 р. Справа № 821/1231/16

Категорія: 10 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Домусчі С.Д.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (61) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській областії, АР Крим та м. Севастополі (61) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні (далі по тексту - відповідач) про визнання дій протиправними та стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач відбуває покарання у Херсонській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області. АР Крим та м. Севастополя (№ 61) - Міжобласній спеціалізованій туберкульозній лікарні і далі - Установа) з 20.01.2015 року. З 01.08.2015 року ОСОБА_1 почав отримувати пенсію по інвалідності. Зазначив, що за період з серпня 2015 року по березень 2016 року, йому нараховано пенсію у сумі 10 316,00 грн., з яких відповідачем утримано на харчування та комунально-побутові послуги 7 474,13 грн., тобто 75%. Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до законодавства, хворим на активну форму туберкульозу харчування, одяг, взуття, білизна і комунально - побутові послуги надаються безкоштовно.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні з приводу відрахування з засудженого ОСОБА_1 75 % нарахованої пенсії у період з серпня 2015 року по березень 2016 року.

Стягнуто з Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні на користь засудженого ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7434 (сім тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 13 коп.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що позивач перебуває на повному державному забезпеченні та отримує покращене харчування. Вказав, що положенням Кримінально - процесуального кодексу України мають різне тлумачення щодо відшкодування з пенсій інвалідів 1 та 2 групи витрат на утримання засуджених. Відповідач при відрахуванні керувався ст. 122 Кримінально - виконавчого кодексу України. Після отримання листа - роз'яснення Міністерства юстиції України від 12.03.2016 р. № 8128/3211-0-26-16/6 з квітня 2016 року відповідачем припинено утримання вартості комунально - побутових послуг та харчування із пенсії позивача.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відбуває покарання у Херсонській виправній колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області. АР Крим та м. Севастополя (№ 61) - Міжобласній спеціалізованій туберкульозній лікарні і далі - Установа) з 20.01.2015 року.

З 03 липня 2015 року медико-соціальної експертною комісією м. Херсона ОСОБА_1 визнано інвалідом II групи по загальному захворюванню терміном на 1 рік.

Таким чином з 01 серпня 2015 року позивач отримує пенсію по інвалідності, яка нараховується на особовий рахунок позивача.

Відповідно до довідки Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 61)-Міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні від 18.04.2016 р. №27/4-1802 щодо розміру пенсії ОСОБА_1 та відрахувань за період з серпня по грудень 2015 року та з січня 2016 року по березень 2016 року, позивач за вказаний період отримав пенсію у сумі 10316,00 грн., з яких відраховано 2500,87 грн. на комунально - побутові послуги, 4973,26 грн. на харчування та зараховано на особовий рахунок засудженого 2841,87 грн.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1, відповідно до довідки медико - соціальної експортної комісії непрацездатний на період активного лікування. Зважаючи на викладене, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідачем неправомірно проводилися відрахування з пенсійних виплат ОСОБА_1 на комунально - побутові послуги та харчування, оскільки відповідно до законодавства вказані послуги та харчування позивачу повинні були надаватися безкоштовно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 122 Кримінально - виконавчого кодексу України, засуджені мають право на загальних підставах на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії засудженим за наявності відповідного права мають призначатися органами Пенсійного фонду України за місцем відбування покарання.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону № 1058-IV, під час перебування пенсіонера на повному державному утриманні у відповідній установі (закладі) йому виплачується 25 відсотків призначеної пенсії. У випадках, якщо розмір його пенсії перевищує вартість утримання, виплачується різниця між пенсією і вартістю утримання, але не менше 25 відсотків призначеної пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Кримінально - виконавчого кодексу України, особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, із нарахованого їм заробітку, пенсій та іншого доходу відшкодовують комунально-побутові та інші надані послуги.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 115 Кримінально - виконавчого кодексу України, засудженим, які відбувають покарання у виховних колоніях, інвалідам першої та другої груп, жінкам з вагітністю понад чотири місяці, непрацюючим жінкам, які мають дітей у будинках дитини при виправних колоніях, непрацюючим чоловікам віком понад шістдесят років і жінкам - понад п'ятдесят п'ять років (якщо вони не одержують пенсії), а також особам, звільненим від роботи через хворобу, в тому числі хворим на активну форму туберкульозу, харчування, одяг, взуття, білизна і комунально-побутові послуги надаються безоплатно.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем неправомірно проводилися відрахування з пенсійних виплат ОСОБА_1 на комунально - побутові послуги та харчування, оскільки відповідно до законодавства вказані послуги та харчування позивачу повинні були надаватися безкоштовно.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Із урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови суд апеляційної інстанції не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Херсонської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (61) - міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: С.Д. Домусчі