Справа № 640/14565/16-а
Суддя: Лях М. Ю.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом про про визнання протиправною та скасування постанови інспектора патрульної поліції роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 серія ДР № 128780 від 08 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що інспектор патрульної поліції роти 6 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенант поліції ОСОБА_2 зупинив його у звязку з тим, що він керуючи транспортним засобом VW Passat (UAB "Grandesa") номерний знак BFG 457, 08.09.2016 року о 9 год. 55 хв. в м. Харків, вул. Гвардійців-Залізничників, нібито не виконав вимоги знаку "напрям руху по смугах", чим порушив п. 8.4. г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Одразу, о 10:00 годині, відповідачем на місці зупинки транспортного засобу було винесено постанову серія ДР № 128780 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення позичача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять). Як вказує позивач, на його запитання, на який саме дорожній знак посилається відповідач, останній у усній формі повідомив, що на дорожній знак 5.16, нібито розташований по вулиці Євгена Котляра перед перехрестям з вулицею Полтавський шлях. Позивач зазначає, що таке твердження відповідача про наявність дорожнього знаку 5.16. на зазначеному перехресті не відповідає фактичній дійсності, адже такий знак там відсутній. Крім того, позивач вказує, що на цій ділянці дороги по вулиці Євгена Котляра перед перехрестям з вулицею Полтавський шлях відсутня дорожня розмітка. Відповідно до п. 11.1 Правил дорожнього руху України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. У разі відсутності дорожньої розмітки, водій сам визначає смугу руху з урахуванням того, що в Правилах дорожнього руху України не вказано, якої вона повинна бути ширини. Позивач вказує, що зазначене у постанові адміністративне правопорушення не скоював, не порушував п. 8.4. г ПДР України, а діяв, керуючи транспортним засобом, у повній відповідності до ПДР України. Також позивач зазначає, що відповідач, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, суттєво порушив його права, зокрема, не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП в частині, що стосується прав позивача знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги. Відповідач проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП, оскільки розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. При накладенні на позивача адміністративного стягнення відповідачем також проігноровано вимоги щодо розяснення позивачу його прав і обовязків, не було заслуховано доводів, пояснень позивача. Після зупинки транспортного засобу, відповідач одразу висловив звинувачення позивачу та виніс оскаржувану постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслуховані особи, які беруть участь у розгляді справи, чим було грубо порушено вимоги законодавства. Відповідачем протиправно, необґрунтовано та безпідставно, порушуючи права та охоронювані законом інтереси позивача, ігноруючи його доводи та пояснення, за відсутності жодних доказів провини, було складено постанову серія ДР № 128780 від 08.09.2016 року, яка є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, тому позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. У звязку з чим відповідач, на думку позивача, своїми діями порушив вимоги статті 278,279 КУпАП, тому позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, представник позивача за договором ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримав доводи, викладені в адміністративному позові, просив задовольнити на підставах, викладених в позові.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову за необґрунтованістю та безпідставністю, розглянути справу за його відсутністю.

В судове засіданні представник третьої особи не зявився, повідомлялись належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 128780 від 08.09.2016 року ОСОБА_1 08.09.2016 року о 09 годині 55 хвилин в м. Харкові по вул. Гвардійців Залізничників не виконав вимоги знаку «Напрям руху по смузам», чим порушим підпункт «г» пункту 2.4. Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 статті 122 КУпАП, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 КУпАП). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 КУпАП). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.

У частині першій статті 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_3 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

У пункті 2.4 Рішення Конституційний Суд констатує, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Судом встановлено, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідачем була винесена відразу ж безпосередньо на місці, тобто, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП, в тому числі користуватися кваліфікованою юридичною допомогою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому така постанова є протиправною та підлягає скасуванню в судовому порядку. Окрім цього, зі змісту листа КП "Харків-Сигнал" №545 від 13.10.2016 року не можливо однозначно встановити встановлення на перехресті на вказаній ділянці проїжджої частини за вказаний період часу дорожніх знаків, зокрема підтвердження факту встановлення дорожнього знаку 5.16 "Напрям руху по смугах" по вулиці Євгена Котляра в м. Харкові при під'їзді до перехрестя з вулицею Полтавський шлях з боку вулиці Благовіщенська. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною постанову інспектора патрульної поліції роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 серія ДР № 128780 від 08 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти № 6 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 серія ДР № 128780 від 08 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

В судовому засіданні 07 листопада 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст постанови виготовлено 11 жовтня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Київського районного суду

м. Харкова М.Ю. Лях