Справа № 2а-18911/10/2670
Суддя: Шарпакова В.В.
Дата ухвалення: 2011-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 квітня 2011 року 11:42 № 2а-18911/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шарпакової В.В. при секретарі судового засідання Рубенян Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут» Київпромелектропроект»
про стягнення податкового боргу у розмірі 36 678,73 грн.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 28 квітня 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Дніпровському районі міста Києва (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут» Київпромелектропроект» (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 36 678, 73 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 грудня 2010 року відкрито провадження в адміністративній справі № 2а-18911/10/2670, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 08 лютого 2011 року.

Судові засідання неодноразово відкладались у звязку з неявкою відповідача та необхідністю отримання додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 28 квітня 2011 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судові засідання не зявлявся, заперечень проти позову не надавав, хоча про дату час та місце судових засідань був повідомлений належним чином.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут»Київпромелектропроект»має заборгованість у розмірі 36 678, 73 грн.

Державна податкова інспекція у Дніпровському районі міста Києва стверджує, що було вжито всіх передбачених Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (далі Закон № 2181-ІІІ) заходів з погашення податкового боргу відповідача, які, в свою чергу, не дали позитивного результату, а тому позивач, посилаючись на підпункт 3.1.1 пункт 3.1 статті 3 вказаного Закону, просить стягнути з відповідача податковий борг.

Розглянувши адміністративний позов та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут» Київпромелектропроект»(ідентифікаційний код 01413325) зареєстровано як юридична особа Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією 08 квітня 1996 року за № 1 067 12 0000 005242 (копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи міститься в матеріалах справи).

Згідно з Довідкою про взяття на облік платника податків, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут»Київпромелектропроект»взято на облік у Державній податковій інспекції у Дніпровському районі міста Києва 28 березня 1991 року.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 06 квітня 2011 року, відповідач знаходиться за адресою: 02002, місто Київ, вул. М. Раскової, 21.

Відповідач, станом на день розгляду справи, має заборгованість у розмірі 36 678, 73 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектний інститут" Київпромелектропроект" подано до Державної податкової інспекції у Дніпровському район міста Києва податкові декларації:

- декларацію з податку на додану вартість № 74179 від 06 травня 2010 року на суму 3132, 90 грн.;

- декларацію з податку на додану вартість № 92465 від 07 червня 2010 року на суму 9884, 00 грн.;

- декларацію з податку на додану вартість № 124080 від 13 липня 2010 року на суму 4567, 00 грн.

Однак, у встановлені Законом України № 2181 строки, вказані у цих податкових деклараціях суми податкового зобовязання з податку на додану вартість сплачені не були.

Крім цього, Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі міста Києва проведено перевірку своєчасності подання платіжного доручення до установ банку по сплаті податку на додану вартість за березень, квітень, лютий 2010 року. Під час перевірки встановлено порушення підпункту 5.3.1. пункту 5.3 статті 5 Закону України № 2181, а саме: відповідачем допущено несвоєчасне подання платіжного доручення до установи банку по сплаті ПДВ за лютий, березень, квітень 2010 року.

В результаті проведеної перевірки складено акт № 6956-15/01413325 від 06 вересня 2010 року, на підставі якого винесено податкові повідомлення рішення № /0 від 10 вересня 2010 року на суму 127, 40 грн. та № НОМЕР_1 від 10 вересня 2010 року на суму 670, 00 грн.

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі міста Києва 08 червня 2010 року проведено невиїзну документальну перевірку своєчасності подання платіжного доручення до установ банку по сплаті податку на додану вартість за лютий, березень травень 2009 року, якою встановлено порушення підпункту 5.3.1. пункту 5.3 статті 5 Закону України № 2181, а саме відповідачем допущено несвоєчасне подання платіжного доручення до установи банку по сплаті ПДВ за лютий, березень, квітень 2009 року.

На підставі акту перевірки № 4512-15/01413325 від 08 червня 2010 року, винесено податкове повідомлення рішення № /0 від 14 червня 2010 року на суму 17 854, 42 грн.

Позивачем зазначено, що вищевказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному або судовому порядку оскаржені та скасовані не були.

Таким чином, відповідач самостійно визначив собі та узгодив суму податкового зобовязання з податку на додану вартість.

Так, у відповідності до абз. «а»підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Закону № 2181-ІІІ, податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181-ІІІ, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 вищевказаного Закону передбачено, що податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону № 2181-ІІІ процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону № 2181-ІІІ встановлено, що у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 1.3 статті 1 Закону України № 2181 передбачено, що податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

У відповідності до підпункту 6.2.1. пункту 6.2. статті 6 Закону № 2181-ІІІ, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до абзацу «а»підпункту 6.2.3. пункту 6.2. статті 6 Закону № 2181-ІІІ перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк.

Відповідно до абзацу «б»підпункту 6.2.3. пункту 6.2. статті 6 Закону № 2181-ІІІ друга податкова вимога надсилається не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

В матеріалах справи містяться копія корінця першої податкової вимоги № 1/2349 від 04 листопада 2008 року на суму 2857, 80 грн. та копія корінця другої податкової вимоги № 2/3059 від 29 грудня 2009 року на суму 4165, 66 грн.

Актами № 65 від 28 листопада 2008 року та № 3 від 20 січня 2009 року про неможливість вручення податкових вимог зафіксовано не вручення першої та другої податкових вимог відповідачу.

У звязку з не сплатою відповідачем сум податкового зобовязання, вказаних у податкових повідомленнях рішеннях та у поданих відповідачем податкових деклараціях, така сума набула статусу податкового боргу.

Преамбулою Закону № 2181 встановлено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

З урахуванням того, що відповідачем не сплачено заборгованість у розмірі 36 678, 73 грн., представником позивача зазначено, що податкові повідомлення рішення не оскаржені, та те, що сума заборгованості підтверджується доданою до матеріалів справи обліковою карткою, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут»Київпромелектропроект»(ідентифікаційний код 01413325, місцезнаходження: 02002, місто Київ, вул. М. Раскової, 21) до державного бюджету (рахунок: УДК у Дніпровському районі м. Києва, ідентифікаційний код 26077906, Банк одержувач ГУ УДК у м. Києві, МФО 820019, р/р 0005) суму податкової заборгованості у розмірі 36 678,73 грн. (тридцять шість тисяч шістсот сімдесят вісім гривень сімдесят три копійки).

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шарпакова В.В.