Справа № 337/3222/16-а
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/3222/16-а
Провадження № 2-а/337/145/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

при секретарі Коваленко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Волкодав Віталія Віталійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2016р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який після уточнення в судовому засіданні, мотивує тим, що 21.08.2016р. відповідачем винесена постанова серії АР №020956, від 21.08.2016р., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Згідно з цією постановою він притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 21.08.2016р. о 20 годині 25 хвилин в м. Запоріжжя, керуючи автомобілем FIAT DOBLO, державний номер НОМЕР_1, на перехресті вул. Перемоги з вул. Яценко в м. Запоріжжя, нібито здійснив рух прямо на вимогу дорожнього знаку «Напрямки руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух праворуч, чим порушив вимоги п. 5.16 д.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає, що інспектор поліції неправомірно виніс вказану постанову, оскільки він правил дорожнього руху не порушував, проїзд перехрестя вул. Перемоги та вул. Яценко здійснив зі смуги, на якій напрямок руху можливий прямо, дії дорожнього знаку виконав. Думка поліцейського була суб'єктивною, не підтверджена будь-якими доказами. На його вимогу відповідач доказів скоєння ним адміністративного правопорушення не надав. Про незгоду з доводами поліцейського він повідомив останнього на місці його зупинки, але поліцейський їх не врахував і виніс постанову, не обґрунтувавши свої висновки, не надавши докази на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення.

Просить визнати незаконною та скасувати постанову серії АР №020956 від 21.08.2016р., винесену поліцейським УПП у м. Запоріжжя ДПП України Волкодав В.В. про накладання на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги повністю, просить їх задовольнити з підстав, викладених в адміністративному позові, а також пояснив, що під час зупинки поліцейським, він вказав останньому на відсутність в його діях будь-яких порушень правил дорожнього руху, але той на його зауваження не відреагував, виніс постанову, не додавши ніяких доказів, щоб підтверджували його вину, зокрема, пасажира, який перебував в його автомобілі, в якості свідка не допитав, інших свідків не запросив, відеозапис порушення не продемонстрував, пояснивши, що надасть такий доказ лише після оскарження ним постанови. Права, передбачені ст.63 Конституції України та право на оскарження постанови, відповідач йому роз'яснив після складання постанови. До винесення постанови ніяких прав йому не роз'яснював. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він дотримувався ПДР, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідач - поліцейський УПП у м.Запоріжжі ДПП Волкодав В.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та пояснив, що винесена ним постанова відповідає вимогам КУпАП. Дійсно, 21.08.2016р. о 20.25 годині він в складі екіпажу поліцейських здійснював патрулювання в м.Запоріжжі. Під час патрулювання, на перехресті вул.Перемоги та вул.. Яценка побачив, що позивач, знаходячись на середній полосі руху, яка передбачає рух праворуч, здійснив рух прямо, чин порушив вимоги п.5.16 ПДР. Після цього позивач був зупинений та винесено постанову про адміністративне правопорушення відносно водія, оскільки останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Постанова була складена на місці вчинення правопорушення, після того, як він представився та пояснив суть вчиненого правопорушення. Позивач пояснював, що на його думку він нічого не порушував, але пояснень щодо обставин, які могли б виключити склад правопорушення в діях водія не надійшло. Свідки не запрошувались, оскільки він не вважав це необхідним, зокрема, пасажир, який знаходився в салоні автомобілю позивача, міг бути зацікавленим в ході розгляду справи. Відеозйомка ним не проводилась в зв'язку з відсутністю нагрудної відеокамери. Надати суду відеозапис зйомки, яка здійснювалась з нагрудної відеокамери напарника, не представляється можливим через те, що вона не збережена. Після винесення постанови він роз'яснив позивачу права, передбачені ст. 63 Конституції України. Також після винесення постанови водію було роз'яснено строк та порядок її оскарження. Постанова винесена у відповідності до вимог закону і є правомірною. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 21.08.2016р. о 20 годині 25 хвилин в м.Запоріжжя, керуючи автомобілем FIAT DOBLO, державний номер НОМЕР_1, після переїзду перехрестя вул. Перемоги з вул. Яценко в м. Запоріжжя, був зупинений інспектором поліції УПП в м. Запоріжжі ДПП Волкодав В.В. та відносно нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

При цьому, згідно постанови поліцейського УПП в м. Запоріжжі ДПП Волкодав В.В. серія АР №020956 від 21.08.2016р., позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за те, що 21.08.2016р. о 20 годині 25 хвилин в м.Запоріжжя, керуючи автомобілем FIAT DOBLO, державний номер НОМЕР_1, на перехресті вул. Перемоги з вул. Яценко в м. Запоріжжя, здійснив рух прямо на вимогу дорожнього знаку «Напрямки руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух праворуч, чим порушив вимоги п. 5.16 д.1 ПДР України.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно до п.1.3, п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (далі - ПДР), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема це частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, згідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої МВС України від 07.11.2015р. №1395 (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

У п. 5 розділу ІІІ Інструкції закріплено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, наряду з іншим, вирішує чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

П. 9 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягне за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.122 КУпАП ).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства по справам про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. В ньому, зокрема, треба навести докази, на яких ґрунтуються висновки про скоєння особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відхилення інших доказів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об'єктивного з'ясування компетентним суб'єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо винесення постанови вАР №200956 від 21.08.2016р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

При цьому, суд виходить з того, що відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вищевказаних вимог відповідач, заперечуючи проти позову, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття поліцейським вищевказаної постанови, зокрема, доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, ст. 69 КАС України, на підтвердження факту допущення позивачем порушення 5.16 д.1 ПДР України, а саме здійснення руху прямо на вимогу дорожнього знаку «Напрямки руху по смугах» зі смуги, яка вказує рух праворуч.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що факт порушення було зафіксовано ними візуально та не заперечував, що позивач дійсно на місці вчинення правопорушення заперечував свою винуватість, вказував про відсутність в його діях складу правопорушення.

При цьому відповідач пояснив, що ніяких дій на збирання доказів на підтвердження своїх висновків щодо винуватості позивача не здійснив - письмові пояснення від ОСОБА_1 не відібрав. Пасажир, який був поруч з позивачем в автомобілі, в якості свідка не запрошувався та ним не допитувався, інші свідки не встановлювались, не залучались та не допитувались, інші докази також не збирались, рішення про притягнення позивача до відповідальності було прийнято за його внутрішнім переконанням, яке ґрунтувалось на візуальному фіксуванні ним факту порушення Правил дорожнього руху. Тобто відповідач підтвердив відсутність будь-яких доказів, на підставі яких він прийшов до висновку про винуватість позивача.

Однак, суд вважає, що такі дії відповідача є порушенням вимог ст.7,245,251-252,280 КУпАП, відповідно до яких провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобов'язаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів.

В даному випадку відповідач, незважаючи на заперечення позивача, які він виказував на місці події, таких заходів не вчинив, обставини справи не встановив, належних та допустимих доказів на їх підтвердження не зібрав та не оцінив, доводи позивача не перевірив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не навів докази, якими підтверджуються його висновки, мотиви відхилення пояснень правопорушника.

Суд вважає, що відповідачем, при розгляді справи відносно ОСОБА_1, було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних візуального сприйняття співробітниками поліції певних подій, без застосування будь-яких інших доказів, які б достовірно, достатньо та беззаперечно підтверджували наявність або відсутність вини певної особи, обставини складу правопорушення (показання свідків, відеофіксація тощо), що на думку суду, є недопустимим.

Викладене свідчить про фактичну відсутність об'єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Крім того, в судовому засіданні відповідачем не спростовані доводи позивача, що до прийняття оскаржуваної постанови йому не були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП, та права, передбачені ст. 63 Конституції України, і не з'ясовані інші обставини, щоб могли мати значення для вирішення справи.

Однією з правових презумпцій, є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв'язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Однак в даному випадку відповідач таких дій не вчинив, в силу чого факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, а винесена відповідачем постанова - незаконною та необґрунтованою.

Таким чином, суд вважає, що відповідач при накладанні адміністративного стягнення на позивача діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому його дії в цій частині слід визнати протиправними, прийняте ним рішення скасувати.

Таким чином адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

При вирішенні позовної вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд враховує на наступне.

Так, положеннями статей 287, 288 КУпАП регламентовано право особи, щодо якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, оскаржити її до суду.

При цьому, відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, у справах про адміністративні правопорушення судом перевіряється правомірність рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності, та приймається відповідне рішення щодо правомірності/протиправності таких дій (бездіяльності) та наявності правових підстав для скасування вказаного рішення.

Водночас, адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки вирішення такого питання, у відповідності до змісту ст. 247 КУпАП, належить до дискреційних повноважень відповідного суб'єкта влади.

Тож, належним способом захисту порушеного права та законного інтересу позивача у таких справах є визнання протиправними дій відповідача та визнання протиправною та/або скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного суд вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення і задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в іншій частині позовних вимог є достатнім способом захисту його прав та законних інтересів.

На підставі ст.94 КАС України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду даного адміністративного позову, а відповідач є уповноваженою особою органу державної влади, який фінансується за рахунок Державного бюджету України, суд вважає необхідним віднести судові витрати по сплаті судового збору за розгляд даної справи на рахунок держави.

Повний текст постанови виготовлено 10.11.2016р.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.9, 122, 245, 247, 251, 252, 280, 283 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., ст.2,8, 9, 11, 14, 159-162, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Волкодав Віталія Віталійовича серії АР №020956 від 21.08.2016 року про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

В інший частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: М.В.Сидорова