Справа № 826/12786/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року за розглядом клопотання Державної архітектурно-будівельної інспекції України про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, скасування реєстрації декларації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року, ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просила визнати неправомірними дії Державної архітектурно-будівельної інспекція у м. Києві щодо реєстрації декларації від 25.12.2013 року про готовність об'єкта до експлуатації реконструйованого будинку літ. «Б» з реконструйованою прибудовою літ. «Б2», прибудова літ. «б», прибудова літ. «б-3», прибудова літ. «Б» (II поверх) та сарай «Е» по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4 та скасувати реєстрацію декларації від 25.12.2013 року про готовність об'єкта до експлуатації реконструйованого будинку літ. «Б» з реконструйованою прибудовою літ. «Б2», прибудова літ «б»., прибудова Літ «б-3», прибудова літ. «Б» (II поверх) та сарай «Е» по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_4

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.08.2016 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

У попередньому судовому засіданні 21.09.2016 року судом здійснено заміну первісного відповідача - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві на належного - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

У попередньому судовому засіданні 21.09.2016 року представником Державної архітектурно-будівельної інспекції України було подано письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з порушенням позивачем строку звернення до суду.

В обґрунтування своїх вимог представник відповідача зазначив, що ОСОБА_2 про існування оскаржуваної декларації від 25.12.2013 року №КВ92 дізналась у 2014 році.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції та направити для продовження розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Залишаючи позовну заяву позивача без розгляду, суддя суду першої інстанції виходив з того, що останньою пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних на те причин.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, керуючись Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року №95, зареєструвала подану замовником будівництва - ОСОБА_4 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструйований будинок з реконструйованою прибудовою та прибудовами, надбудова на АДРЕСА_1» від 25.12.2013 року №КВ92.

У попередньому судовому розгляді представником Відповідача було подано письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з порушенням позивачем строку звернення до суду. В обґрунтування своїх вимог представник відповідача зазначив, що ОСОБА_2 про існування оскаржуваної декларації від 25.12.2013 року №КВ92 дізналась у 2014 році.

На підтвердження вимоги представником відповідача було надано суду уточнену позовну заяву від 17.11.2014 року подану позивачем по іншій справі №761/22225/14-ц, що розглядалася Шевченківським районним судом м. Києва за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 і за зустрічними позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дію, знести незаконну прибудову та надбудову.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції обґрунтовує своє рішення тим, що позивач був обізнаний про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 17.11.2014 року, а отже даний позов мав бути поданий до Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_2 до травня 2015 року, однак був поданий 17.08.2016 року.

При цьому позовна заява згідно тверджень суду не містить посилань на обставини, які перешкоджали Позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого ст. 99 КАС України, не наведено доводів на обґрунтування поважності причин пропуску строку та не подано доказів на підтвердження таких доводів.

Крім того, суд першої інстанції звертає увагу на те, що посилання позивача на те, що вона дізналась про існування декларації від 25.12.2013 року №КВ92 тільки 19.02.2016 року під час судового засідання у Шевченківському районному суді м. Києва по справі №№761/22225/14-ц, коли судом було оголошено висновок судової будівельно-технічної експертизи №3449/15-43 від 19.01.2016 року не приймається судом до уваги, оскільки представником відповідача долучено до матеріалів справи копію уточнень зустрічної позовної заяви від 17.11.2014 року, що підписана ОСОБА_2

Позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції викладеними у постановленій ухвалі в частині де судом вказано про те, що позивач стверджувала про те, що вона дізналась про існування декларації від 25.12.2013 року №КВ 92 тільки 19.02.2016 року.

Дане твердження суду не відповідає обставинам справи, оскільки у позовній заяві позивачем закладено зовсім інший зміст у поняття «дізналась 19.02.2016 року».

У адміністративному позові ОСОБА_2 (2 аркуш 5 абзац) вказано: «Про те, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації реконструйованого будинку Літ «Б» з реконструйованою прибудовою Літ «Б2», прибудова Літ «б», прибудова Літ «б-З», прибудова Літ «Б» (II поверх) та сарай «Е» по АДРЕСА_1, що належан ОСОБА_4 зареєстрована 25.12.2013 року Державною архітектурно- будівельною інспекцією у м. Києві є такою, що порушує мої права та інтереси, я дізналася 29.02.2016 року під час судового засідання у Шевченківському районному сз'ді м. Києва по справі № 761/22225/14-ц, коли судом було оголошено висновок судової будівельно-технічної експертизи №3449/15-43 від 19.01.2016 року з якого вбачалося, що будівництво прибудови та надбудови було здійснено з порушенням норм ДБН та протипожежних правил, а до цього часу доказів які б підтверджували правопорушення під час будівництва і незаконність реєстрації декларації у мене не було».

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід виходити з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з положень ст. 99 КАС України, процесуальний строк обчислюється не з дати коли особа дізналась про вчинення дії, а починається з дати коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів внаслідок вчинення такої дії.

Позивач не заперечувала, що про існування декларації вона дізналась у 2014 році під час розгляду Шевченківським районним судом м. Києва справи №761/22225/14-ц де вона була Відповідачем за первісним позовом. Коли ОСОБА_2 подавала зустрічну позовну заяву то про наявність декларації їй відомо не було. Декларацію було надано Позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 під час розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що дії відповідача ОСОБА_2 за зустрічним позовом у справі №761/22225/14-ц, що розглядалася Шевченківським районним судом м. Києва свідчать про те, що остання тільки припускала, що здійснені ОСОБА_4 прибудова та надбудова порушують її права та інтереси, однак не була у цьому впевнена, оскільки на межі між земельною ділянкою, що належала на праві власності ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, що належала на праві власності ОСОБА_2 не були виставлені межові знаки, і встановлення точного місця знаходження межі між сусідніми земельними ділянками було можливим тільки спеціалістами, які мали спеціальні знання і спеціальну техніку.

Для визначення, чи є у наявності факт порушення прав та інтересів ОСОБА_2 здійсненням ОСОБА_4 будівництва прибудови та надбудови, відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 було подано клопотання про призначення у справі №761/22225/14-ц, що розглядалася Шевченківським районним судом м. Києва судової будівельно-технічної експертизи. Цією дією здійсненою ОСОБА_2 підтверджується, те що остання не була впевнена, що її права та інтереси порушені і не мала доказів на підтвердження цього.

При зверненні до адміністративного суду позивач у позовній заяві повинен зазначити зміст позовних вимог згідно з частинами 4 і 5 статті 105 КАСУ і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів, (п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 106 КАС України).

Відповідно п. 13 Наказу/Порядку Міністерства регіонального розвитку; будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт)», реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації може бути скасована у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними в декларації), наведених у зареєстрован ій декларації.

Таким чином, для звернення до адміністративного суду у 2014 році ОСОБА_2 повинна була обгрунтувати відповідними доказами обставини, що її права, свободи та інтереси були порушені реєстрацією декларації від 25.12.2013 року №КВ 92 і доказати протиправність дій Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві щодо реєстрації декларації, що відповідно остання зробити не могла, оскільки ще не дізналась та не могла дізнатися у відповідності до положень ч.2 ст. 99 КАС України про порушення своїх прав, свобод та інтересів та не мали доказів протиправності дій інспекції щодо реєстрації декларації.

Отже, саме 29.02.2016 року під час судового засідання у Шевченківському районному суді м. Києва по справі № 761/22225/14-ц, коли судом було оголошено висновок судової будівельно-технічної експертизи №3449/15-43 від19.01.2016 року з якого вбачалося, що будівництво прибудови та надбудови було здійснено з порушенням норм ДБН та протипожежних правил ОСОБА_2 дізналася про порушення своїх прав, свобод та інтересів реєстрацією 25.12.2013 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві декларації №КВ 92 і саме з цієї дати у відповідності положень ст. 99 КАС України почав обсислюватися процесуальний строк на звернення до адміністративного суду.

Зважаючи не наведене позивач ОСОБА_2 не пропустила строк на подачу адміністративного позову і тому ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року, якою позов ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, скасування реєстрації декларації залишено без розгляду постановлена з порушенням норм процесуального права статті 99 КАС України.

Колегія суддів також, звертає увагу на позицією Вищого адміністративного суду України викладену в ухвалі № К/800/22876/15 від 21.07.2016 року в якій вказано, що право на звернення до адміністративного суду виникло в особи не з дати прийняття наказу від 23 квітня 2013 року, а з 16 жовтня 2014 року коли Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалено постанову у справі 826/13639/14, у мотивувальній частині якої зроблено висновок про те, що наказ від 23 квітня 2013 року прийнято органом, який відповідно до норм чинного законодавства України не має на це повноважень.

Таким чином, ВАСУ вважає, що з дати ухвалення цього рішення виникла ситуація, за якої прийняті відповідно до Порядку надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній рішення про надання права на експлуатацію повітряної лінії можуть бути поставлені під сумнів з точки зору наявності у комісії компетенції на прийняття таких рішень і Міністерством інфраструктури України не спростовано дотримання позивачем вимог статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з тим, що він дізнався про порушення своїх прав з моменту прийняття Окружним адміністративним судом м. Києва постанови від 16 жовтня 2014 року у справі № 826/13639/14.

Отже, процесуальний строк передбачений ст. 99 КАС України починається не з дати коли особа дізналась про реєстрацію декларації, а починається з дати коли особа дізналась, що вказаною дією - реєстрацією декларації порушені її права, свободи чи інтереси.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду з підстав пропущення строку на подачу адміністративного позову у зв'язку з неправильним застосування норм процесуального права.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задоволити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

(Повний текст виготовлено - 03 листопада 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.