Справа № 820/5108/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 листопада 2016 р. №820/5108/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представники відповідача - Золотарьова Б.В., Акуліча Р.М .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12), в якому просить суд: - поновити на службі ОСОБА_4 в поліції на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Диканівської виправної колонії № 12 та стягнути з відповідача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до наказу ДВК№12 від 21.12.2015 року за №129/ОС-15 ОСОБА_4 було прийнято на посаду молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Диканівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12). З 29.04.2016 року позивач стала на облік у зв'язку з вагітністю та подала рапорт про переведення на легшу роботу. 02.07.2016 року позивач дізналась про своє звільнення, яке вважає протиправним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі. В письмових запереченнях проти позову зазначили, що з 06.04.2016 року по 18.05.2016 року позивач не виходила на службу без поважних причин. 20.05.2016 року було видано наказ №189/ОД-16 про проведення службового розслідування, стосовно не виходу на службу без поважних причин молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки молодшим сержантом внутрішньої служби ОСОБА_4 Після проведення службового розслідування наказом №200/ОД-16 від 03.06.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності персоналу ДВК №12, за порушення вимог Дисциплінарного статут, а саме невихід на службу без поважних причин, молодшому сержанту внутрішньої служби ОСОБА_4 оголосили неповну посадову відповідність. Надалі прогули позивача знову продовжилися. За матеріалами службової перевірки та згідно особистого пояснення ОСОБА_4 не виходила на службу без поважних причин. До виконання своїх службових обов'язків відноситься негативно. Тому враховуючи грубі порушення дисциплінарного статуту, відділом по роботі з персоналом Диканівської виправної колонії було подано клопотання про звільнення із Державної кримінально-виконавчої служби України за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про національну поліцію». Наказом №57/ОС-16 від 23.06.2016 року молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_4, було звільнено з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Диканівської виправної колонії №12 за п.6 ч.1 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». З огляду на викладене відповідач вважає дії щодо звільнення позивача такими, що відповідають вимогам діючого законодавства України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ДВК№12 від 21.12.2015 року за №129/ОС-15 ОСОБА_4 було прийнято на посаду молодший інспектор відділу нагляду і безпеки Диканівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12).

Наказом Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) №57/ОС-16 від 23.06.2016 року молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_4 було звільнено з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) у відповідності до п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відносно клопотання представників відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду через сплив строку звернення до суду, суд зазначає, що ч.3 ст.99 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В межах даної справи, зважаючи на стан позивача, а саме вагітність та враховуючи пояснення представника позивача щодо скрутного матеріального становища для звернення за юридичною допомогою з метою написання адміністративного позову, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до положень ч.5 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №2713-IV, на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для поліцейських. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників Національної поліції, які не мають спеціальних звань.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII.

Відповідно до пункту 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 17 вказаного Положення передбачено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод є головним обов'язком держави.

Крім того, стаття 24 Конституції України визначає, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Рівність прав жінки і чоловіка, яка забезпечується: наданням жінкам рівних з чоловіками можливостей у громадсько-політичній і культурній діяльності, у здобутті освіти і професійній підготовці, у праці та винагороді за неї, спеціальними заходами щодо охорони праці і здоров'я жінок, встановленням пенсійних пільг; створенням умов, які дають жінкам можливість поєднувати працю з материнством; правовим захистом, матеріальною і моральною підтримкою материнства і дитинства, включаючи надання оплачуваних відпусток та інших пільг вагітним жінкам і матерям.

Згідно ч. 7 ст. 9 КАСУ у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи, що Закон України "Про Національну поліцію", який набув чинності 07.11.2015 року, не містить положень щодо гарантій вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, тощо, то в даному випадку до спірних правовідносин повинно бути застосовані конституційні принципи і загальні засади права.

Враховуючи, що норми КЗпП України передбачають гарантії для даної категорії осіб, то в даному випадку застосовуються дані норми.

Згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Судом встановлено, що Наказом №57/ОС-16 від 23.06.2016 року молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_4, було звільнено з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Диканівської виправної колонії №12 за п.6 ч.1 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, з наявних матеріалів справи вбачається, що позивач надала відповідачу довідку ВКК №2259 від 29.04.2016 року видану КЗОЗ полікліничіним відділенням «Харківської міської клінічної лікарні №13» про переведення вагітної на легшу роботу. На підставі вказаної довідки було видано наказ №47/ОС-16 від 16.05.2016 року.

Отже, з наведено вбачається, що відповідач був повідомлений про вагітність ОСОБА_4.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішеннями Верховного Суду України.

При розгляді даної справи, суд враховує ухвалу Верховного Суду України від 11.11.2009 року у справі №6-15304вов09, в якій зазначено наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Наявність вагітності на день звільнення працівниці за ініціативою власника або уповноваженого ним органу при відсутності ліквідації підприємства, установи, організації являється безумовною підставою для поновлення звільненої особи на раніше займаній посаді.

При цьому для застосування ч. 3 ст. 184 КЗпП України закон передбачає наявність стану вагітності саме на час звільнення особи, а не на час розгляду справи. Застосування даної норми не ставиться в залежність і від своєчасного повідомлення працівницею власника або уповноваженого ним органу про вагітність.

За результатами розгляду аналогічних справ Верховний Суд України дійшов висновку про те, що наявність вагітності на час звільнення є підставою для поновлення на роботі, а несвоєчасне повідомлення працівницею роботодавця про свою вагітність не впливає на застосування гарантій, передбачених Кодексом законів про працю України.

Таким чином, Диканівською виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) були порушені права позивача, в частині звільнення зі служби всупереч вимогам частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, якою встановлена заборона звільнення вагітних жінок.

Відповідно до положень ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Позивачем не було заявлено вимогу про скасування наказу про її звільнення, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати наказ Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) №57/ОС-16 від 23.06.2016 року, в частині звільнення молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_4 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) у відповідності до п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню позовну вимогу про поновлення ОСОБА_4 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) з 23.06.2016 року.

Листом Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 року № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" зазначено, що під час вирішення спорів зазначеної категорії пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Враховуючи, що Законом України "Про Національну поліцію" не врегульовано питання поновлення на службі, суд вбачає наявними підстави застосування в даному випадку норм Кодексу законів про працю України.

Також, оскільки судовим розглядом справи доведено протиправність звільнення позивача, що спричинило вимушений прогул, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) () на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Отже, постанова суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) з 23.06.2016 року та стягнення з Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) () на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) про поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Скасувати наказ Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) №57/ОС-16 від 23.06.2016 року, в частині звільнення молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_4 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) у відповідності до п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Поновити ОСОБА_4 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) з 23.06.2016 року.

Стягнути з Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) () на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) з 23.06.2016 року та стягнення з Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) () на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07.11.2016 року.

Суддя Полях Н.А.