Справа № 805/3485/15-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 листопада 2016 р. Справа № 805/3485/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Актив-Банк» Шевченка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» Шевченка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка Олександра Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах 200 000,00 грн. та Реєстру акцептованих вимог кредиторів;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка Олександра Володимировича включити до переліку вкладників ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» ОСОБА_1 та до Реєстру акцептованих вимог кредиторів;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити виплату гарантованої суми.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року зупинено провадження у справі до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання щодо невідповідності Закону № 4452-VI нормам Конституції України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року провадження у справі поновлено.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідач 1 та відповідач 2 явку своїх представників до судового засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте, за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

З огляду на наведене, а також з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 122 КАС України, суд не вбачає перешкод для розгляду справи по суті у даному судовому засіданні.

За умов ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

17 червня 2014 року між ОСОБА_3, який відкривав депозитний рахунок на користь позивача - ОСОБА_1, та Публічним акціонерним товариством «АКТИВ-БАНК» укладено договір № ДФО-40-181409 строкового вкладу «Актив прибуток», відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 та прийнято на нього вклад, який вносився на строк 1 місяць з 17 червня 2014 року по 17 липня 2014 року (а.с. 14).

Згідно з квитанцією № 1772 від 17 червня 2014 року ОСОБА_3 на депозитний рахунок ОСОБА_1 внесено грошові кошти у сумі 19 000,00 доларів США (а.с. 15)

Крім того, 17 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до договору № ДФО-40-181409 від 17 червня 2014 року, відповідно до якої з дати підписання цього додаткового договору та на підставі основного договору позивач набуває право на вклад та за основним договором вважається вкладником (а.с. 16).

18 липня 2014 року позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» з заявою про повернення суми грошового вкладу у розмірі 19 000,00 доларів США та відсотків на суму вкладу за договором № ДФО-40-181409 від 17 червня 2014 року (а.с.18).

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, своїи листом від 13 жовтня 2014 року № 07-036-9148/14, повідомив позивача , що Постановою Правління Національного банку України від 02 вересня 2014 року № 545 прийнято рішення про віднесення Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 вересня 2014 року № 79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК», згідно з яким з 03 вересня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка Олександра Володимировича (а.с. 19-20).

На підставі повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач звернувся до Керуючого Краматорського відділення ПАТ «ОТП БАНК» з заявою, відповідно до якої просила повернути кошти вкладника ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» з 30 грудня 2014 року через установи банку-агента Фонду Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», а саме гарантовану суму відшкодування відповідно до Загального реєстру вкладників у розмірі 200 000,00 грн. (а.с.21).

22 січня 2015 року позивачу була надана відповідь Керуючого відділення АТ «ОТП Банк» в м. Краматорську, відповідно до якої зазначалось, що наданому до Банку від Фонду гарантування вкладами фізичних осіб Загальному реєстрі вкладів, для отримання виплат по вкладам банку ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», відсутня інформація щодо ОСОБА_1, а також рекомендовано звернутися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з відповідною заявою (а.с. 22).

08 січня 2015 року позивач звернувся з листами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК», відповідно до яких просила включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників для отримання гарантованої суми відшкодування у розмірі 200 000,00 грн. (а.с. 23).

На адресу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» позивачем була направлена заява про задоволення вимог кредитора, відповідно до якої ОСОБА_1 просила прийняти та розглянути її кредиторські вимоги, які складаються з зобов'язань за залишками коштів на її депозитних рахунках та відсотків нарахованих на депозитний вклад, та задовольнити її вимоги шляхом включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів в порядку черговості, встановленої законами України (а.с. 26-27).

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Шевченко Олександра Володимировича повідомив ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» на виконання вимог ст.ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визнано нікчемними правочини, що були укладені ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» з ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а саме: договір № ДФО-40-181409 від 17 червня 2014 року, укладений з ОСОБА_3 на користь третьої особи ОСОБА_1; додатковий договір № 1 від 17 червня 2014 року до договору № ДФО-40-181409 від 17 червня 2014 року, укладений з ОСОБА_1; транзакція за м/о № 1772 від 17 червня 2014 року на суму 19 000,00 доларів США (а.с. 28).

Крім того, Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» надано лист № 858/03-4-1 від 26 березня 2015 року, відповідно до якого, також зазначалось про нікчемність правочинів, що були укладені між ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 29).

У зв'язку з порушенням своїх прав позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка Олександра Володимировича щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах 200 000,00 грн. та реєстру акцентованих вимог кредиторів, зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка Олександра Володимировича включити до переліку вкладників ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» ОСОБА_1 та до Реєстру акцептованих вимог кредиторів; зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та здійснити виплату гарантованої суми.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів визначена в частинах першій та другій статті 17 КАС України, а саме: юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Частиною третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон №2343-XII) передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року №2121-III "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон №2121-III) цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом шостим статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452-VI) визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи про банкрутство.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів».

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї доказів, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк»АКТИВ-БАНК» знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

В постанові від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16 Верховний Суд України висловив таку правову позицію: «Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палатою в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) вказала, що виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність», пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

За таких обставин, суд зазначає,що спір, який виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства».

За правилами ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, в силу приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновки Верховного Суду України щодо застосування норм матеріального права, викладені у постановах від 16 лютого 2016 року у справі № 21-4846а15 та від 15 червня 2016 року у справі № 21-286а16, є обов'язковими для застосування і під час розгляду справи № 805/3485/15-а.

Підстави для відступлення від правової позиції Верховного Суду України відсутні.

Таким чином, спір, який виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» Шевченка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Враховуючи судову практику Європейського суду з прав людини, керуючись ч.2 ст.2, п.1 ч.1, ч.ч. 2-3 ст.157, ст.ст. 160, 165, 185, 186, ч.1 ст.244-2, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» Шевченка Олександра Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення із даним позовом до Господарського суду Донецької області.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.