Справа № 808/2540/16
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року (10 год. 00 хв.)Справа № 808/2540/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Токмацької обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

26.08.2016 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Токмацької обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач, Токмацька ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій) про скасування податкових повідомлень рішень від 10.09.2015 №, №.

Ухвалою суду від 29.08.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №808/2540/16, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи на 14.09.2016.

Розгляд справи неодноразово зупинявся за клопотаннями представників сторін для надання додаткових доказів по справі.

07.11.2016 провадження у справі поновлено.

Позивач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява від 09.09.2016 вх.№26005 про розгляд справи за його відсутності. У позовній заяві зазначає про свою незгоду з прийнятими відповідачем за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки податковими повідомленнями-рішеннями від 10.09.2015 №, №. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважає такими, що прийняті на підставі акту перевірки, яка була проведена з порушенням закону, зокрема, у звязку із відсутністю підстав для її проведення, порушення вимог щодо повідомлення платника податків про її початок, а також строків її проведення. Окрім того вважає, що спірні податкові-повідомлення рішення прийняті на підставі недопустимих доказів, а саме власних поясненнях, які, за твердженнями позивача, взагалі не надавались. Встановлені перевіркою порушення у вигляді розрахунків без застосування реєстраторів розрахункових операцій, відсутності оприбуткування та обліку товарно-матеріальних цінностей вважає такими, що не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а ґрунтуються виключно на хибному тлумаченні відповідачем норм права, що регулюють спірні правовідносини. З вищезазначених підстав просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.09.2015 №, НОМЕР_1.

Відповідач у судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. В матеріалах справи містяться письмові заперечення на позовну заяву за вх. №26414 від 14.09.2016, відповідно до яких зазначено, що позапланова перевірка проведена з дотриманням вимог податкового законодавства, а податкові повідомлення-рішення за її результатами прийняті на законних підставах. Посилаючись на письмові докази, долучені до заперечень по справі, спростовує твердження позивача про порушення контролюючим органом вимог щодо повідомлення платника податків про початок, а також строків проведення перевірки, а також щодо відсутності належних та допустимих доказів порушень позивача, які стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

За приписами ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 11.12.2006 за адресою: 71701, АДРЕСА_1.

Фахівцями Токмацької ОДПІ Головного управління ДФС у Запорізькій на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та на виконання п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст. 79 Податкового Кодексу України, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка самозайнятої особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 та з питань правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

Повідомлення про проведення перевірки від 08.07.2015 № 47 та копія наказу про проведення перевірки від 08.07.2015 № 208 вручені 08.07.2015 під підпис самозайнятій особі ОСОБА_1 (а.с.61,62).

Перевірка проводилась з 09.07.2015 по 15.07.2015. Термін проведення перевірки продовжувався на 2 робочі дні на підставі наказу Токмацької ОДПІ №217 від 15.07.2015, про що позивач був повідомлений 15.07.2015 (а.с.63).

За результатами перевірки складено акт перевірки від 24.07.2015 №265/172/НОМЕР_2 (а.с. 10-19).

Відповідно до вказаного акту перевірки відповідачем встановлено наступні порушення:

- п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2 ст. 177, п.п.176.1 «а» п.176.1 ст.176, п.177.4 ст.177, п.п.139.1.10 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб за період, що перевірявся, в сумі 5583,44 грн.;

- п.4 ч.2 ст.6, ст.7, ст.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, п.3.2. Розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №454, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.09.2013 за №1628/24160 що призвело до заниження єдиного соціального внеску з оподаткованого доходу в сумі 12591,28 грн;

- п.1, п.12 ст.3, ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 в частині проведення розрахункових операцій за готівку без використання реєстраторів розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та в частині реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Акт перевірки направлено на адресу позивача та отримано ним особисто 29.08.2015 (а.с.54).

На підставі акту перевірки 10.09.2015 відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 10.09.2015:

№, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 62842,70 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 6979,30 грн., у тому числі за основним платежем 5583,44 грн. та за штрафними санкціями 1395,86 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнямирішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним рішенням, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що заявлені позовні вимоги обґрунтуванні з посиланням на протиправність дій відповідача стосовно призначення та проведення перевірки.

Суд звертає увагу, що виходячи зі змісту ст.ст.2, 6, 17 КАС України дії субєкта владних повноважень можуть бути окремим предметом оскарження із застосуванням відповідних правових наслідків.

Отже, порушення контролюючим органом порядку призначення перевірки та її проведення, можуть бути підставою для висновків про протиправність таких дій контролюючого органу, адже вони є самостійною частиною процесу реалізації контролюючим органом наданих йому чинним законодавством повноважень.

Разом з тим, позивач в адміністративному позові не заявляє позовних вимог про визнання дій контролюючого органу протиправними, а оскаржує лише результат реалізації контролюючим органом наданих йому повноважень у формі податкових-повідомлень рішень.

Суд зазначає, що за змістом ч.ч.2 та 3 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. При цьому, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, предметом дослідження в даній справі є результат реалізації повноважень контролюючого органу, тобто правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у свою чергу питання правомірності дій контролюючого органу судом не досліджується, оскільки знаходиться поза межами предмету оскарження.

Враховуючи, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає за необхідне дослідити обґрунтованість цих висновків.

З акту перевірки судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомленнярішення від 10.09.2015 № став висновок відповідача, що в порушення п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2 ст. 177, п.п.176.1 «а» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України декларація про майновий стан та доходи за 2013 рік надана позивачем до контролюючого органу з перекрученими(недостовірними) даними, а саме до складу доходу не включена винагорода за послуги з просування торгових марок замовника в сумі - 1000 грн., яка надійшла від ПІІ «Імперіал Табако юкрейн» () на розрахунковий рахунок самозайнятій особі ОСОБА_1 14.10.2013, а також виручка за реалізовані товарно - матеріальні цінності, яка надійшла на розрахунковий рахунок самозайнятої особи ОСОБА_1 в загальній сумі 2401,60 грн.

Такий висновок контролюючим органом було здійснено при перевірці первинних документів обліку, звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та даних руху коштів по розрахунковому рахунку позивача.

Наданими до перевірки поясненнями позивач підтвердив не включення до складу валового доходу виручки, яка надійшла на розрахунковий рахунок позивача.

Позивачем в позовній заяві факт надання будь-яких пояснень заперечувався, проте відповідачем для долучення до матеріалів справи надано належним чином оформлену копію письмових пояснень позивача від 23.07.2015 (а.с.60).

Суд зазначає, що інших пояснень або ж заперечень факту порушення вимог п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, п.177.2 ст. 177, п.п.176.1 «а» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України позивачем не надано.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.1.1. п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України визначено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Відповідно до п.п.164.1.3. п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.168.2.1. п.168.2 ст.168 Податкового кодексу України, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Пунктом 177.1 ст.177 Податкового кодексу України зазначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 ст.177 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В свою чергу п.п.176.1 «а» п.176.1. ст.176 Податкового кодексу України встановлює обовязок платника податку вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 54.3 ст. 54.3. Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (п.п.54.3.2).

Відповідно до п.123.1. ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, а також відсутність доказів, які б спростували факт заниження позивачем грошового зобовязання з податку на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування, суд вважає прийняте відповідачем 10.09.2015 податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи з фізичних осіб за основним платежем - 5583,44 грн., а також застосовано штрафні санкції у сумі 1395,86 грн., правомірним.

В свою чергу, підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 № стало порушення позивачем п.1, п.12 ст.3, ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 (далі Закон України №265/95-ВР) в частині проведення розрахункових операцій за готівку без використання реєстраторів розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та в частині реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Відповідно до п.1 ст. 3 Закону України №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

В ході проведення перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 контролюючим органом проводився аналіз відповідності закуплених та реалізованих товарно - матеріальних цінностей на кінець перевіряємого періоду з урахуванням закуплених та реалізованих товаро-матеріальних цінностей.

Наданою до перевірки книги обліку доходів та витрат №108 від 16.02.2011 встановлено, що залишки товарно-матеріальних цінностей на кінець перевіряємого періоду становлять 39751,23 грн. Залишок товарно-матеріальних цінностей на кінець перевіряємого періоду, по результатам перевірки становить 71172,58 грн.

Розбіжність по результатам перевірки становить 31421,35 грн.

Відповідно до акту перевірки, для встановлення обставин появи розбіжностей, контролюючим органом досліджено книгу обліку доходів і витрат (а.с.81-88), банківські первинні документи (а.с.105-109), звіти про використання реєстраторів розрахункових операцій, книги обліку розрахункових операцій (а.с.89-102), а також у позивача було взято письмові пояснення.

В наданих до перевірки поясненнях позивач зазначила, що нею, зокрема, не були оприбутковано (дохід) товарно-матеріальні цінності в сумі 31421,35 грн., які реалізовані (а.с.60).

Пунктом 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи-підприємці зобовязані вести книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник книги у разі обрання способу ведення книги у паперовому вигляді. Фізичні особи - підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Аналогічні положення містяться в п. 178.6. ст.178 Податкового кодексу України, яким встановлено обовязок фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат було затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1025 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 за № 1425/18720). Відповідно п.3.2. Наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1025 У графі 2 «Залишок товарних запасів, матеріалів, сировини на початок звітного періоду» та у графі 11 «Залишок товарних запасів, матеріалів, сировини на кінець звітного періоду» відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та на кінець звітного податкового періоду (року), яка виводиться в грошовій формі. Облікування товарних запасів - відображення даних про залишок товарно матеріальних цінностей в книзі обліку доходів і витрат.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 затверджено нову форму книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядок її ведення (далі Порядок).

Суд погоджується із посиланнями позивача про відсутність в новому Порядку ведення книги обліку, зокрема, графи ведення обліку товарних запасів.

Проте слід зазначити, що позивачем в податковому органі не була зареєстрована нова книга обліку доходів та витрат, а велась книга обліку та витрат, зареєстрована в контролюючому органі 16.02.2011 за №108, у якій записи мали здійснюватись відповідно до наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1025.

Відповідно статті 6 Закону №265/95-ВР облік товарних запасів фізичною особою-підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для субєктів малого підприємництва. Обовязок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Так, відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР, суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Відповідно до ст. 15 Закону України №265/95-ВР контроль за додержанням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно зі статтею 20 Закону №265/95-ВР до субєктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, в ході проведення перевірки, встановлено, що в порушення п.1, п.12 ст.3, ст. 20 Закону України №265/95-ВР самозайнятою особою ОСОБА_1 проводились розрахунки без використання реєстраторів розрахункових операцій, не оприбутковано та не обліковано товарно-матеріальні цінності в сумі 31421,35 грн.

Таким чином, штрафна санкція (штраф) у розмірі 62842,70 грн. визначена податковим повідомленням-рішенням від 10.09.2015 №№ застосована до позивача відповідно до вимог ст. 20 Закону України № 265/95-ВР.

Враховуючи вищевикладене відповідачем правомірно винесені податкові повідомлення-рішення від 10.09.2015 № та №000441702, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 158, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий