Справа № 450/60/15-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2016 р. м. Київ К/800/31317/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Загороднього А.Ф., Заїки М.М., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Відділу Державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, треті особи: Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області Пакош Ольга Олексіївна, ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними та скасування постанови, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 січня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області (далі - ВДВС), треті особи: Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області Пакош О. О., ОСОБА_6 в якому просив визнати неправомірними дії відповідача і скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС від 12 січня 2015 року про скасування процесуального документу (далі - спірні дії, спірна постанова).

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що спірні дії і постанова відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, порушують його права, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року позов задоволено повністю, визнано неправомірними спірні дії відповідача та скасовано оскаржувану постанову.

У касаційній скарзі третя особа, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що відповідач, вчиняючи спірні дії та виносячи спірну постанову, діяв всупереч вимог законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини. При цьому, суди дійшли висновку, що вирішення даного спору належить здійснювати за правилами адміністративного судочинства.

Проте, до такого висновку суди попередніх інстанцій дійшли в порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.

Як встановлено судами, спірною постановою відповідача скасовано його ж постанову про закінчення виконавчого провадження від 25 листопада 2014 року, відкритого на примусове виконання ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року, постановленої у цивільній справі № 450/2962/14-ц, за якою стягувачем є позивач, а боржником третя особа у цій справі - ОСОБА_6

Тобто, спірні правовідносини у цій справі виникли між ОСОБА_4, який є стороною виконавчого провадження, та ВДВС з приводу виконання рішення суду, ухваленого у цивільній справі.

Так, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

За змістом статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В свою чергу, у відповідності до частини 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з положеннями частини 1 статті 386 Цивільного процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За приписами частини 1 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи за позовами сторін у виконавчому провадженні про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов судів загальної юрисдикції, ухвалених за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 30 червня і 1 грудня 2015 року, 7 червня 2016 року (справи за № 21-278а15 і 21-3404а15, 21-5470а15 відповідно).

За правилами частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31 січня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2015 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачеві, що розгляд даної справи належить здійснювати за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: А.Ф.Загородній

М.М. Заїка

М.І. Мойсюк