Справа № 807/2808/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Справа № 876/3283/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Затолочного В.С.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління статистики у Закарпатській обл., Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській обл., Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції про визнання дій та бездіяльності протиправними, встановлення відсутності компетенції (повноважень) та спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

26.08.2014р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій, із урахуванням заяви про зміну предмету підстав позовних вимог, просила визнати протиправними дії, бездіяльність, відсутність компетенції (повноважень) Головного управління /ГУ/ статистики у Закарпатській обл. (як правонаступника) в частині встановлення недостовірного факту про відсутність правонаступника у Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну Держалкогольтютюну Мінфіну України, в тому числі щодо направлення заступником начальника Закарпатського обласного управління статистики повідомлення про це № 14-11/159 від 28.01.2002р. до Міського відділу Державної виконавчої служби /ДВС/ Ужгородського міськрайонного управління юстиції /МУЮ/; визнати протиправними дії, відсутність компетенції (повноважень) Головного управління Державної казначейської служби /ГУ ДКС/ у Закарпатській обл. (як правонаступника) в частині встановлення недостовірного факту про перерахування боржником на рахунок, з якого надходило фінансування для Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну Держалкогольтютюну Мінфіну України, депонованої заробітної плати ОСОБА_1, в сумі 3423 грн. 36 коп., в тому числі щодо направлення Управлінням державного казначейства у Закарпатській обл. повідомлення про це № 13-05/244 від 08.02.2002р. до Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ; визнати протиправними дії, бездіяльність, відсутність компетенції (повноважень) Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ в частині здійснення ним повноважень не у спосіб і порядок визначений Конституцією України та законами України під час виконання судових рішень і виконавчих листів у відкритих його постановами виконавчих провадженнях, а лише на підставі повідомлень Закарпатського обласного управління статистики № 14-11/159 від 28.01.2002р., Управління державного казначейства у Закарпатській обл. № 13-05/244 від 08.02.2002р., до Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ та після двох запитів (листів) Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ № 1-/03 від 30.05.2003р. до Ужгородського Головпоштамту і до Відділу державної казначейської служби в м.Ужгороді в частині здійснення поштового переказу на домашню адресу позивача із депозитного рахунку Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ без фактичної сплати боржниками у виконавчих провадженнях, де позивач є стягувачем, а також без фактичного стягнення Міським відділом ДВС Ужгородського МУЮ з жодного із них середньомісячної заробітної плати за час її вимушеного прогулу з 29.08.2000р. по 08.10.2001р. в сумі 4564 грн. 17 коп. і за один місяць в сумі 351 грн. 09 коп.; зобов'язати ГУ статистики у Закарпатській обл., ГУ ДКС у Закарпатській обл. відкликати від Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ їх повідомлення, відповідно № 14-11/159 від 28.01.2002р. та № 13-05/244 від 08.02.2002р., а Міський відділ ДВС Ужгородського МУЮ - невідкладно виконати відповідно до закону дії з примусового виконання виконавчого листа від 24.01.2002р., ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 16.04.2003р., ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2006р., ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.06.2010р. (ухвалою суду від 24.06.2010р. усунуто описки) та у спосіб, визначений чинним законодавством України, яким можуть бути захищені та відновлені її грубо порушені права; встановити строк для подання суб'єктами владних повноважень - відповідачами до суду звіту про виконання постанови в разі задоволення судом вимог позивача ОСОБА_1 або встановлення цим судом зобов'язання про вчинення ними певних дій; вирішити питання щодо судових витрат відповідно до закону із врахуванням її вкрай скрутного майнового стану (Т.1, а.с.4-5, 15-17, 160-165).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.3, а.с.108-119).

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, його оскаржила позивач ОСОБА_1, яка у поданих апеляційній скарзі та заяві про виправлення описок в апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, вирішення справи неповноважним складом суду, участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів в упередженості судді (Т.3, а.с.149-158, 175-185).

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відповідачами під час судового розгляду не доведено обставин, якими останні обґрунтовують свої дії та бездіяльність. Натомість, матеріалами справи стверджується існування правонаступника Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну Держалкогольтютюну Мінфіну України, неможливість депонування неіснуючої заробітної плати позивача, вчинення протиправних дій та бездіяльності органом державної виконавчої служби на підставі недостовірних повідомлень інших двох відповідачів (а невжиття належних заходів на підставі дійсних виконавчих документів), що в цілому призвело до порушення порядку виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі та виплату втраченого заробітку. При цьому, переказ грошових коштів «до запитання» і за рахунок державного бюджету не може вважатися належним виконанням рішення суду в частині відшкодування втраченого заробітку.

Під час судового розгляду судом не було встановлено достовірних та дійсних обставин справи, не враховано численних судових рішень, в яких наведені преюдиціальні обставини для розглядуваного спору (при цьому такий спір до цього часу жодним судом не вирішувався), сам розгляд справи проведений упереджено та необ'єктивно, що стверджується неодноразовими заявами позивача про відводи складу суду.

Серед іншого, апелянт наголошує на тому, що у матеріалах справи є відсутніми докази щодо дотримання визначеного ч.3 ст.15-1 КАС України порядку автоматизованого розподілу її позову та визначення головуючого судді для розгляду справи; в ухвалі суду про відкриття провадження помилково наведено предмет і підстави заявленого позову; судом невірно залишені без задоволення її заяви про відводи складу суду, також вона не погоджується з ухвалою суду від 19.04.2016р. щодо відхилення зауважень на журнали судових засідань та до технічного запису.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно підтверджується матеріалами справи, рішенням Ужгородського міського суду Закарпатської обл. від 08.10.2001р. позов ОСОБА_1 задоволено частково; поновлено її з 29.08.2000р. на посаді головного спеціаліста по ліцензуванню відділу контролю за обігом та реалізацією спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну; стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.08.2000р. по 08.10.2001р. у розмірі 4564 грн. 17 коп. (Т.3, а.с.11-14, 15).

На підставі виданих виконавчих документів органом державної виконавчої служби (правонаступником якого є Міський відділ ДВС Ужгородського МУЮ) винесено 22.10.2001р. постанову про відкриття виконавчого провадження (Т.3, а.с.19, 24-28).

20.09.2002р. орган державного казначейства (правонаступником якого є ГУ ДКС України у Закарпатській обл.) оформив платіжне доручення № 19549 на суму 4564 грн. 17 коп., згідно якого грошові кошти були зарезервовані на окремому аналітичному рахунку і перераховані на рахунок органу державної виконавчої служби (Т.3, а.с.16-18). У подальшому 10.06.2003р. вказані кошти перераховані поштовим переказом позивачу.

Згідно наказу Регіонального управління департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України в Закарпатській обл. № 03-О від 01.06.2011р. позивач поновлена на посаді головного державного інспектора відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами РУ Департаменту САТ ДПА України у Закарпатській обл. з 29.08.2000р. (Т.1, а.с.223).

Під час наведеного виконавчого провадження відповідачем Міським відділом ДВС Ужгородського МУЮ скеровані запити до ГУ статистики у Закарпатській обл., ГУ Державної казначейської служби України у Закарпатській обл., на які отримані відповідно наступні відповіді:

№ 14-11/159 від 28.01.2002р. про вилучення з ЄДРПОУ Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну в зв'язку з ліквідацією (підстава: постанова КМ України № 375 від 18.08.2001р.); правонаступники відсутні (Т.1, а.с.210);

№ 13-05/244 від 08.02.2002р. про повідомлення номера рахунку, на який перераховано боржником депоновану суму заробітної плати ОСОБА_1; депонована сума заробітної плати складає 3423 грн. 36 коп. (Т.1, а.с.211).

Із змісту заявленого позову убачається, що позивач оскаржує дії, бездіяльність, відсутність компетенції (повноважень) ГУ статистики у Закарпатській обл. в частині невірного встановлення факту відсутності правонаступника у Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну Держалкогольтютюну Мінфіну України та скерування повідомлення про це до органу державної виконавчої служби; дії, бездіяльність, відсутність компетенції (повноважень) ГУ ДКС у Закарпатській обл., які торкаються неправильного депонування та виплати їй суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу; а також дії, бездіяльність, відсутність компетенції (повноважень) Міського відділу Державної виконавчої служби /ДВС/ Ужгородського міськрайонного управління юстиції /МУЮ/ по здійсненню виконавчих дій, пов'язаних із виплатою на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів також враховує наявні судові рішення, які торкаються спірних відносин, а тому мають правове значення для вирішення справи.

Зокрема, під час розгляду справи № 2а-0770/3667/12 за позовом ОСОБА_1 до ГУ статистики у Закарпатській обл. про визнання протипраними дій відповідача щодо недостовірного інформування органів державної влади і громадян про виключення Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну Держалкогольтютюну Мінфіну України з ЄДРПОУ України у зв'язку з його ліквідацією встановлено, що відповідач не порушив норм законодавства; внесення такого запису стосувалося виключно реєстрації факту припинення діяльності останнього в результаті ліквідації; на момент реєстрації ліквідації Держалкогольтютюну в 2001 році органи статистики не були уповноважені вимагати та перевіряти наявність відомостей про правонаступника (ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015р., ухвала ВАС України від 17.03.2016р. про відмову у відкритті касаційного провадження).

Судовими рішеннями у справі № 2а-0770/1995/11 встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-271, виданого Ужгородським міським судом Закарпатської обл. 06.08.2002р., МВ ДВС Ужгородського МУЮ видано платіжну вимогу № 1-1462/02 про стягнення з Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України у Закарпатській обл. на користь ОСОБА_1 коштів та Управлінням Державного казначейства у Закарпатській обл. оформлено платіжне доручення № 19549 на суму 4564 грн. 17 коп. для зарахування на розрахунковий рахунок ДВС коштів на користь ОСОБА_1 У повідомленні про примусове списання коштів з рахунків розпорядників коштів згідно вимоги № 1-1463/02 від 20.02.2002р. вказано, що на виконання виконавчого листа № 2-271 від 06.08.2002р. проведено примусове списання коштів з реєстраційного рахунку № 86/0 в сумі 4564 грн. 17 грн. КЕКВ 1111. У подальшому 09.06.2003р. державним виконавцем Слободян Л.А. видано розпорядження бухгалтеру про перерахунок коштів, в якому зазначено перерахувати на користь Ужгородського головпоштамту (для подальшого скерування ОСОБА_1.) 4559 грн. 76 коп. У платіжному дорученні № 289 від 10.06.2003р. зазначено, що платником є ДВС в м.Ужгороді, одержувачем - Головпоштамт; призначення платежу: стягнення заборгованості по заробітній платі з Регіонального Управління адмін. акцизного збору і контр. підакцизного збору на користь ОСОБА_1 В квитанції поштамту м.Ужгорода від 12.06.2003р. вказано, що переказ № 604 на суму 4495 грн. 03 коп. адресований ОСОБА_1, що стало підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.04.2012р., ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2013р., ухвала ВАС України від 21.04.2015р. - Т.1, а.с.55-59).

Із урахуванням наведеного, оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до наступних переконливих висновків.

У відповідності до п.18 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затв. постановою КМ України № 118 від 22.01.1996р. «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для виключення з Державного реєстру є:

для суб'єктів господарської діяльності, що проходять державну реєстрацію (перереєстрацію), - рішення про ліквідацію суб'єкта після здійснення всіх заходів щодо його ліквідації згідно з законодавством шляхом виключення із журналу обліку;

для суб'єктів підприємницької діяльності - рішення органів державної реєстрації про скасування державної реєстрації;

для суб'єктів господарської діяльності, що не проходять державної реєстрації, - рішення (наказ, постанова, розпорядження) про ліквідацію суб'єкта після здійснення всіх заходів щодо його ліквідації згідно з законодавством.

На підставі зазначених документів орган, який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарської діяльності, заповнює і в десятиденний термін подає до відповідного органу державної статистики ліквідаційну картку встановленого зразка. У разі скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності орган державної реєстрації надсилає відповідному органу державної статистики повідомлення про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи згідно із законодавством.

Рішення про ліквідацію Держалкогольтютюну прийнято згідно постанови КМ України № 940 від 07.08.2001р.; на її виконання проведено ліквідацію обласних установ Держалкогольтютюну.

Самостійного рішення про ліквідацію чи внесення змін щодо установи в ЄДРПОУ відповідачем ГУ статистики у Закарпатській обл. не приймалося.

Із урахуванням наведеного, при виключенні Держалкогольтютюну із державного реєстру відповідач ГУ статистики у Закарпатській обл. діяв у межах своїх повноважень та з дотриманням вимог закону.

Окрім цього, спірний лист № 13-05/244 від 03.01.2002р. носить інформаційний характер; на момент реєстрації ліквідації Держалкогольтютюну в 2001 році органи статистики не мали повноважень вимагати та перевіряти наявність відомостей про правонаступника. Відповідальність за дії, направлені на порядок ліквідації, реорганізації державних установ несе засновник та правонаступник реорганізованої чи ліквідованої установи, організації.

Згідно Порядку примусового списання (стягнення) коштів з рахунків установ і організацій, відкритих в органах Державного казначейства, затв. наказом Державного казначейства України № 175 від 05.10.2001р. (у редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин), примусове списання (стягнення) коштів з реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків розпорядників, одержувачів та рахунків інших клієнтів дозволяється лише у випадках, установлених законами України та за рішеннями суду.

Розпорядження про примусове списання (стягнення) коштів стягувач оформляє на бланку платіжної вимоги за формою додатка 1 згідно з вимогами до заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затв. постановою Правління Національного банку України № 135 від 29.03.2001р., не менше ніж у трьох примірниках.

Згідно вимог пп.2.4 п.2 зазначеного Порядку стягувач несе відповідальність за обґрунтованість примусового списання (стягнення) коштів і правильність даних, що внесені в платіжну вимогу на примусове списання.

На підставі виконавчого листа № 2-271, виданого Ужгородським міським судом Закарпатської обл. 06.08.2002р., МВ ДВС Ужгородського МУЮ видано платіжну вимогу № 1-1462/02 про стягнення з Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА України у Закарпатській обл. на користь ОСОБА_1 коштів та Управлінням Державного казначейства у Закарпатській обл. оформлено платіжне доручення № 19549 на суму 4564 грн. 17 коп. для зарахування на розрахунковий рахунок ДВС коштів на користь ОСОБА_1 У повідомленні про примусове списання коштів з рахунків розпорядників коштів згідно вимоги № 1-1463/02 від 20.02.2002р. вказано, що на виконання виконавчого листа № 2-271 від 06.08.2002р. проведено примусове списання коштів з реєстраційного рахунку № 86/0 в сумі 4564 грн. 17 грн. КЕКВ 1111. У подальшому 09.06.2003р. державним виконавцем Слободян Л.А. видано розпорядження бухгалтеру про перерахунок коштів, в якому зазначено перерахувати в користь Ужгородського головпоштамту (для подальшого скерування ОСОБА_1.) 4559 грн. 76 коп. У платіжному дорученні № 289 від 10.06.2003р. зазначено, що платником є ДВС в м.Ужгороді, одержувачем - Головпоштамт; призначення платежу: стягнення заборгованості по заробітній платі з Регіонального Управління адмін. акцизного збору і контр. підакцизного збору на користь ОСОБА_1 В квитанції поштамту м.Ужгорода від 12.06.2003р. вказано, що переказ № 604 на суму 4495 грн. 03 коп. адресований ОСОБА_1, що стало підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

На підставі наведеного Управлінням Державного казначейства у Закарпатській обл. на виконання вимог п.3.1 Порядку списання (стягнення) коштів з рахунків установ і організацій, відкритих в органах Державного казначейства, затв. наказом Державного казначейства України № 175 від 05.10.2001р., направлено 20.09.2002р. до ДААК ДПА у Закарпатській обл. повідомлення про примусове списання коштів з реєстраційного рахунку № 85/0 - рахунок розпорядника бюджетних коштів Регіонального управління з питань адміністрування акцизного збору та контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів, згідно платіжної вимоги № 1-1463/02 від 20.09.2002р. на виконання виконавчого листа № 2-271 від 06.08.2002р. в сумі 4564 грн. 17 коп.

Таким чином, Управлінням Державного казначейства у Закарпатській обл. при виконанні платіжних документів державного виконавця дотримано вимог чинного законодавства.

Оскарження дій, бездіяльності та відсутності компетенції (повноважень) Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ позивач пов'язує із здійсненням цим відповідачем своїх повноважень не у спосіб, який передбачений законом, а саме: на підставі повідомлень ГУ статистики у Закарпатській обл. № 14-11/159 від 28.01.2002р. та ГУ Державної казначейської служби України у Закарпатській обл. № 13-05/244 від 08.02.2002р. Також свої вимоги позивач обґрунтовує формуванням органом державної виконавчої служби запиту № 1-/03 від 30.05.2003р. до Ужгородського головпоштамту, в якому просив повідомити вартість поштового переказу на адресу фізичної особи.

Разом з тим, наведені дії Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ за своїм характером не несуть ознак обов'язковості або ж дій, направлених на порушення прав та свобод конкретної особи. Наведені дії вказують на намагання вказаного відповідача вжити заходів для повного виконання виконавчих документів.

Стосовно тверджень позивача про те, що скеровані на її адресу грошові кошти 4564 грн. 17 коп. не можуть вважатися заробітною платою за час вимушеного прогулу колегія суддів враховує, що позивач наведені кошти прийняла і не повернула як помилково направлені; наведений механізм стягнення цих коштів та їх скерування позивачу (депонування боржником коштів на казначейському рахунку (а не на розрахунковому рахунку боржника), подальше їх розміщення на депозитному рахунку органу державної виконавчої служби та їх перерахунок стягувачу поштовим переказом на відповідну адресу) не змінює правової природи цих коштів і не вказує на те, що останні не можуть розцінюватися як виплачений заробіток за час вимушеного прогулу.

В частині вимоги позивача щодо зобов'язання ГУ статистики у Закарпатській обл., ГУ ДКС України у Закарпатській обл., Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ відкликати спірні повідомлення, а також зобов'язання Міського відділу ДВС Ужгородського МУЮ вжити заходів для виконання рішень суду та виданих виконавчих документів колегія суддів наголошує, що, як вже було з'ясовано, спірні повідомлення скеровані наведеними відповідачами із дотриманням вимог закону; також дії по відкликанню спірних повідомлень не призведуть до поновлення або захисту прав та інтересів позивача, що свідчить про невірно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів.

Окрім цього, за змістом ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Так, відповідно до ч.2 ст.171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Зі змісту регулювання, яке міститься у КАС, також убачається, що і право оскаржити індивідуальний акт, дії чи бездіяльність має особа, якої вони стосуються.

ОСОБА_1 оспорила повідомлення ГУ статистики у Закарпатській обл. № 14-11/159 від 28.01.2002р. та ГУ Державної казначейської служби України у Закарпатській обл. № 13-05/244 від 08.02.2002р., які породжують права й обов'язки тільки для тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорювання останнього.

Таким чином, відсутність у позивача прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваними повідомленнями не породжує для останньої і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом. Відсутність спірних правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, яке підлягає судовому захисту.

Стосовно решти доводів апелянта колегія суддів зазначає, що порушення процесуального закону, які на думку ОСОБА_1, були допущені судом першої інстанції (участь в розгляді справи неуповноваженого представника ГУ статистики у Закарпатській обл., неоголошення судом письмових пояснень, подача заперечень на позов із запізненням, невірне визначення предмету позову в ухвалі суду від 09.02.2015р. про відкриття провадження) не вплинули на правильність вирішення розглядуваного спору.

В частині розгляду справи неуповноваженим та необ'єктивним складом суду, про що ОСОБА_1 були подані заяви від 21.04.2015р., 21.10.2015р., 14.01.2016р. про відвід суддів (Т.1, а.с.181-182, 189-191, Т.2, а.с.119-121, 122-123), слід врахувати, що такі заяви в установленому порядку розглянуті судом із винесенням ухвал суду від 19.05.2015р., 28.12.2015р. (Т.1, а.с.250, Т.2, а.с.1-6, 9-10, 184-189). Також під час розгляду справи не виявлено обставин, які б свідчили про наявність підстав, передбачених ст.27 КАС України, для відводу складу суду.

В частині доводів апелянта про недотримання визначеного ч.3 ст.15-1 КАС України порядку автоматизованого розподілу її позову та визначення головуючого судді для розгляду справи колегія суддів враховує, що із змісту витребуваних з суду першої інстанції документів убачається, що після надходження до Закарпатського окружного адміністративного суду 26.08.2014р. адміністративного позову, останній зареєстрований в автоматизованій системі документообігу суду (КП «Діловодство спеціалізованого суду») з автоматичним присвоєнням вхідного номера 11853 (що підтверджується карткою обліку вхідних номерів - а.с.261). Того ж дня, за наслідками авторозподілу, автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого суддю Скраль Т.В.

Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу, якою здійснюється авторозподіл позовних заяв в судах загальної юрисдикції, визначений Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, затв. рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р. (із змінами та доповненнями).

Згідно з рішенням Ради суддів України № 4 від 21.01.2011р. протоколи розподілу справи між суддями виключені із зазначеного Положення та не формуються і не роздруковуються при авторозподілі позовних заяв і матеріалів судових справ.

Рішенням Ради суддів України № 51 від 06.11.2014р. до п.3.11 Положення внесено зміни (введені в дію з 01.01.2015р.), де визначено, що результатом автоматичного розподілу судових справ є довідка про автоматичний розподіл судових справ між суддями відповідного суду, яка створюється автоматизованою системою. Довідка роздруковується та долучається до справи (провадження).

Рішенням Ради суддів України № 25 від 02.04.2015р. Положення про автоматизовану систему документообігу суду викладено в новій редакції, згідно якого результатом автоматизованого розподілу судових справ є протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідного суду, що автоматично створюється автоматизованою системою. Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями роздруковується, підписується та додається до матеріалів справи.

У зв'язку з наведеним, протокол розподілу судової справи № 807/2808/14 автоматизованою системою суду автоматично не формувався, тому і не роздрукований.

За таких обставин визначення судді Скраль Т.В. для розгляду адміністративної справи № 807/2808/14 здійснено в порядку, установленим діючим законодавством (Т.3, а.с.259-269).

Також колегія суддів не убачає будь-яких порушень процесуального закону під час вирішення судом клопотань позивача про витребування доказів по справі та про виклик свідків до суду.

Стосовно поданих ОСОБА_1 зауважень до журналів судових засідань та їх технічного звукозапису (Т.3, а.с.130-134) колегія суддів враховує, що вказані зауважень розглянуті судом в установленому порядку та строки із винесенням ухвали від 19.04.2016р. (Т.3, а.с.135-140).

При цьому слід врахувати, що неповнота запису - це невідображення в записі усіх обставин, що відбувалися в судовому засіданні, а також відсутність відомостей, передбачених процесуальним законом. Неправильність запису - це відображення відомостей не в тій послідовності та не в тому порядку, в якій передбачає закон чи запис відомостей, які не відповідають дійсності.

Із змісту поданих зауважень до журналів судових засідань не убачається допущення судом неповноти або неправильності запису технічного запису та журналів судових засідань.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності визначені обставини справи та наведені норми законодавства, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. в адміністративній справі № 807/2808/14 залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

В.С.Затолочний