Справа № 804/5723/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 р. Справа № 804/5723/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріЧудновській А.С.
позивача представник відповідача Низькошапки В.П. не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Красногвардійської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Красногвардійської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради в якій позивач просить: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в наданні довідки про час настання інвалідності; - зобов`язати відповідача надати позивачу довідку про час настання інвалідності до досягнення ним 18-річного віку, а саме 07 січня 1950р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07 січня 1950 року він отримав травму, внаслідок якої втратив око, що потягло за собою інвалідність та пов`язані з нею пенсію та соціальні виплати. З січня 2015р. він перестав отримувати державну соціальну допомогу у зв`язку з інвалідністю. Для отримання довідки з конкретним зазначенням дати отримання травми, позивач звернувся до відповідача, проте йому було відмовлено у наданні зазначеної довідки. Відмова працівників Красногвардійської МСЕК видати довідку із зазначенням часу отримання травми (каліцтва) до досягнення позивачем 18-річного віку порушує його права на соціальний захист. Зокрема, з причини виникнення сумніву в отриманні ним інвалідності до настання 18-річного віку, він з січня 2015 року перестав отримувати державну соціальну допомогу від управлінні праці та соціального захисту населення.
Відповідач правом на надання письмових заперечень, чи пояснень по суті спору станом на час прийняття судом рішення по суті спору не скористався.
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив.
Заслухавши позивача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно Довідки Красногвардійської ВТЕК серії 57Ц №207622 від 19.09.1958p., ОСОБА_1 , 1937р.н., визнаний інвалідом третьої групи, оглянутий 19.09.1958р., причина інвалідності: дитинство. Строк переогляду: без строку.
Відповідно до Посвідчення Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську рада №118865 від 02.12.2009р., ОСОБА_1 , має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих ветеранів війни. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України.
Згідно висновку про час настання інвалідності №110 від 28.05.2010 p., виданого Дніпропетровським обласним МСЕК, ОСОБА_1 , встановлено: ОСОБА_1 , інвалід 3 гр. з дитинства, по зору, безстроково. Враховуючи викладене, МСЕК вважає, що гр.. ОСОБА_1 за діагнозом: відсутність глазного яблука або сліпота на одне око, міг бути визнаний інвалідом з дитинства до 18-річного віку. Підтверджуючі документи: 1) Довідка ІІІ групи інвалідності з дитинства безстроково від 19.09.58р.; 2) Відповідь Красногвардійсько-Кіровського об`єднаного районного військового комісаріату №501 від 26.05.2010р.; 3) Висновок окуліста О.Б.М. від 28.05.2010р.
Відповідно листа Красногвардійсько-Кіровського об`єднаного районного військового комісаріату №501 від 26.05.2010р., при первинному обстеженні ОСОБА_1 в період проходження приписки до призивної ділянки у віці 17 років (в 1954 році) був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до ст.111-А Наказу Міністра Оборони СРСР №13ц від 06.10.1951р. з діагнозом: відсутність глазного яблука або сліпота на одне око.
Згідно Довідки середньої загальноосвітньої школи №6 від 03.11.11р. №736, наданої ОСОБА_1 , школа не має можливості підтвердити прізвище заявника у зв`язку з тим, що будівля школи була перенесена з вул.Свердлова на вул.Робочу і архівні документи не збереглись. В школі мається алфавітна книга, яка розпочата в 1959 році.
Відповідно довідки дитячої міської клінічної лікарні № 3 від 11.07.16р., будь-яку інформацію про надання медичної допомоги ОСОБА_1 надати неможливо у зв`язку із спливом строку зберігання історій хвороби.
Згідно листа Красногвардійської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради №208 від 09.08.2016р., ОСОБА_1 повідомлено, що в архіві МСЕК даних за 1958р. не має. Для розгляду питання позивачу необхідно пред`явити будь-який медичний документ підтверджуючий каліцтво або наслідки каліцтва ока до 18-річного віку. Для цього можна звернутися до воєнкомату із заявою для пошуку медичних документів в особовій справі.
Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.91 N 875-XII (далі - Закон).
Згідно статей 2-3 вказаного Закону, інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, наслідком травм або з уродженими дефектами, що призводить до обмеження життєдіяльності, до необхідності в соціальній допомозі і захисті.
Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України.
Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає у:
- виявленні, усуненні перепон і бар`єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб, у тому числі стосовно доступу до об`єктів громадського та цивільного призначення, благоустрою, транспортної інфраструктури, дорожнього сервісу (далі - об`єкти фізичного оточення), транспорту, інформації та зв`язку, а також з урахуванням індивідуальних можливостей, здібностей та інтересів - до освіти, праці, культури, фізичної культури і спорту;
- соціальному захисті;
- забезпеченні виконання індивідуальної програми реабілітації інвалідів;
- наданні пристосованого житла;
- сприянні громадській діяльності.
Соціальний захист інвалідів є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.
Пільги інвалідам надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам», в яких зазначено групу та причину інвалідності (для повнолітніх осіб), категорію "дитина-інвалід" (для дітей), а також у відповідних випадках вказано їх основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату).
Інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу відповідно до законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам», пільги надаються на підставі довідки, що безоплатно видається структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання, в якій зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, група та причина інвалідності, а також у відповідних випадках - основні нозологічні форми захворювань (по зору, слуху та з ураженням опорно-рухового апарату). Порядок видачі такої довідки та її форма затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
З метою реалізації інвалідами прав та свобод людини і громадянина під час розроблення державних соціальних стандартів та державних соціальних гарантій, національних стандартів, правил усталеної практики та класифікаторів, стандартів, технічних умов, проведення дослідно-конструкторських, науково-дослідних робіт враховуються потреби інвалідів та/або застосовуються принципи розумного пристосування та універсального дизайну.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування сприяють забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами.
Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» №2109-III, передбачено, що право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам.
Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням інвалідам з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.
Згідно ст.8 вказаного Закону, заява про призначення державної соціальної допомоги подається інвалідом з дитинства до управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання.
У тих випадках, коли до заяви додані не всі необхідні документи, заявнику повідомляється, які документи повинні бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше 3-х місяців з дня одержання повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням державної соціальної допомоги вважається день прийому або відправлення заяви про призначення такої допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 03.12.2009 року затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Відповідно до п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 , 1937р.н., визнаний інвалідом третьої групи, оглянутий 19.09.1958р., причина інвалідності: дитинство. Строк переогляду: без строку, що підтверджується Довідкою Красногвардійської ВТЕК серії 57Ц №207622 від 19.09.1958p.
Згідно висновку про час настання інвалідності №110 від 28.05.2010 p., виданого Дніпропетровським обласним МСЕК, ОСОБА_1 , встановлено : ОСОБА_1 , інвалід 3 гр. з дитинства, по зору, безстроково. За діагнозом: відсутність глазного яблука або сліпота на одне око, міг бути визнаний інвалідом з дитинства до 18-річного віку. Підтверджуючі документи: 1) Довідка ІІІ групи інвалідності з дитинства безстроково від 19.09.58р.; 2) Відповідь Красногвардійсько-Кіровського об`єднаного районного військового комісаріату №501 від 26.05.2010р.; 3) Висновок окуліста О.Б.М. від 28.05.2010р.
Також за клопотанням позивача в судовому засіданні були опитані свідки з метою встановлення дати отримання каліцтва. Так свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що вона рідна сестра позивача та добре пам`ятає, як в січні 1950р. йому попала пружина в око, яке витекло та він став інвалідом.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він з дитинства проживає поруч із позивачем та пам`ятає, в січні 1950р., йому було 5 років, а позивачу 13 років і мати казала йому, щоб він не грався зі зброєю, так як можна отримати травму, як у сусіда ОСОБА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , отримав травму до 18-річного віку, а саме 07 січня 1950р., внаслідок якої втратив око, що потягло за собою інвалідність, що також підтверджується Листом Красногвардійсько-Кіровського об`єднаного районного військового комісаріату №501 від 26.05.2010р., в якому зазначено, що при первинному обстеженні ОСОБА_1 в період проходження приписки до призивної ділянки у віці 17 років (в 1954 році) був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку відповідно до ст.111-А Наказу Міністра Оборони СРСР №13ц від 06.10.1951р. з діагнозом: відсутність глазного яблука або сліпота на одне око.
З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання відповідача на відсутність в архіві МСЕК даних за 1958р., як на підставу відмови у видачі довідки щодо каліцтва або наслідків каліцтва ока до 18 річного віку, згідно відповіді від 09.08.2016р. № 208 оскільки зазначений факт підтверджується вищевказаними доказами.
Також суд звертає увагу що до січня 2015р. вказані спірні обставини, щодо дати отримання каліцтва позивачем не викликали сумніву у відповідача, так згідно висновку про час настання інвалідності №110 від 28.05.2010 p., виданого Дніпропетровським обласним МСЕК, ОСОБА_1 , встановлено: ОСОБА_1 , інвалід 3 гр. з дитинства, по зору, безстроково.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проте жодних доказів, пояснень, заперечень відповідачем всупереч вимогам вказаної статті не надано.
На підставі викладеного, суд зазначає, що оскаржувана бездіяльність відповідача не відповідає критеріям правомірності, визначеним в ч.3 ст.2 КАС України, а відтак порушує права на інтереси позивача.
Враховуючи вищевикладене, системний аналіз положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги підлягають задоволенню.
Таким чином суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в наданні довідки про час настання інвалідності, згідно листа Красногвардійської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради №208 від 09.08.2016р.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
З метою реалізації завдань адміністративного судочинства визначених статтею 2 КАС України, зокрема, належного забезпечення захисту прав та інтересів позивача у даному випадку, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати позивачу довідку про час настання інвалідності до досягнення ним 18-річного віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Красногвардійської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Красногвардійської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради щодо відмови ОСОБА_1 в наданні довідки про час настання інвалідності, згідно листа №208 від 09.08.2016р.
Зобов`язати Красногвардійську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради надати ОСОБА_1 довідку про час настання інвалідності до досягнення ним 18-річного віку, а саме 07 січня 1950р.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова