Справа № 0870/9100/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року м. Київ К/800/25137/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Голяшкіна О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Запорізької митниці Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі за позовом приватного підприємства «Гидростандарт» до Запорізької митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про скасування рішення, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство «Гидростандарт» звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці Міндоходів, Головного управління державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 13.08.2012 № 112070000/2012/000047/2; визнання протиправними дій Запорізької митниці Міндоходів щодо визначення ціни товару, що зазначені у вантажній митній декларації № 112070000/2012/001755, за резервним методом; визнання нечинною картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 13.08.2012 № 112070000/2/00051; стягнення з Державного бюджету України на користь ПП «Гидростандарт» 11688,32 грн. надмірно сплачених платежів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Запорізькою митницею протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів (каучук), що ввозились на територію України, прийняте необґрунтоване рішення щодо її коригування.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року, позов задоволено частково: скасовано рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості від 13.08.2012 №112070000/2012/000047/2; скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 13.08.2012 №112070000/2/00051.

У поданій касаційній скарзі Запорізька митниця із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ПП «Гидростандарт»(покупець) та фірмою «AS INGLE» укладено Контракт від 17.10.2011 № 16/10-11, відповідно до умов якого продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти товар (синтетичний каучук) (SKN 2655 E, SKMS-30 ARKM-15).

09.08.2012 позивачем подано до митниці ВМД №112070000/2012/001755, якою задекларовано імпорт товару (синтетичний каучук), придбаного відповідно до зазначеного контракту,

Разом з декларацією позивачем подано митному органу: копії сертифікатів якості від 16.05.2012 № 375 та від 19.02.2012 № 137; копії технічних специфікацій та номенклатури синтетичних канчуків; копію інвойсу (рахунку) за яким позивач сплачував вартість каучуку; копію міжнародно-транспортної накладної № 779468; інвойс від 15.05.2012 № 9795-26, у якому наведений приклад ціни за якою каучук SKN 2655 E ввозиться на територію Латвії; платіжне доручення про оплату каучуку, яку здійснило «AS INGLE»; контракт між «AS INGLE» та TRADELEX від 10.07.2012 № 44; інвойс від 10.07.2012 № 54/2012, за яким «AS INGLE» сплачувала ціну каучуку TRADELEX; супровідний лист «AS INGLE» про направлення документів на адресу позивача; висновок про вартість об'єкта оцінки від 10.08.2012 ОМЦ-18.

У зв'язку з тим, що подані позивачем документи, на думку митниці, містили неповні відомості про митну вартість імпортованого товару, відповідачем-1 витребувано у декларанта додаткові документи на підтвердження митної вартості імпортованого товару.

10.08.2012 позивачем додатково подано до митниці контракт із третіми особами; інвойси на оплату товару третіми особами: інвойс від 10.07.2012 №54/2012 та інвойс від 15.06.2012 №9795-26 (від виробника); виписку з бухгалтерської документації третьої особи, а саме банківську оплату «AS INGLE» на користь Tradelex, згідно інвойсу 54/201; каталог на специфікацію виробника, прейскурант ціни виробника товару зазначена в інвойсі від 15.06.2012 №9795-26; висновок про вартість об'єкту оцінювання від 10.08.2012; митну декларацію «AS INGLE».

Вказуючи, що подані позивачем документи не дають можливості для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом (ціною контракту), митним органом прийняті рішення про коригування митної вартості від 13.08.2012 №112070000/2012/000047/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 13.08.2012 №112070000/2/00051.

Вважаючи зазначені рішення митного органу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішення митного органу про коригування митної вартості товару та картки відмови як таких, що прийняті безпідставно, за наявності факту надання декларантом митниці достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду справи, встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Будь-яких доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем під час судового розгляду не надано.

Подані позивачем документи, копії яких наявні у справі, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця.

Також, судами попередніх інстанцій обґрунтовано вказано, що наявна в ЄАІС Держмитслужби інформація про те, що товар, який задекларовано однією особою, в інших випадках розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не може бути підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому значна кількість обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, у тому числі, щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності оскаржуваних рішення про коригування митної вартості від 13.08.2012 №112070000/2012/000047/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 13.08.2012 №112070000/2/00051, прийнятих Запорізькою митницею.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міндоходів відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: