Справа № 264/5595/16-а
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5595/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Сініловій О.Г., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департамент патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

04 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому вказав, що 25.09.2016 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції м.Маріуполя рядовим поліції ОСОБА_2 відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. Згідно постанови, він 25.09.2016 року о 17-05 годині по вул.Олімпійській, 72 в м.Маріуполі, керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», номерний знак 95770ЕА не зупинився перед розміткою 1.12 «Стоп лінія» при подачі світлофором забороненого сигналу, чим порушив п.8.10 та 16.3 ПДР України. Вважає постанову незаконною, оскільки порушення правил дорожнього руху не вчиняв. Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів факту вчинення позивачем правопорушення, протокол не складався, свідки допитані не були. Інспектор поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не зясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив скасувати постанову серії АР №333151 від 25.09.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, додатково пояснивши, що при зупиненні інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції м.Маріуполя він допустив, що міг здійснити порушення правил дорожнього руху, але будь-яких доказів порушення надано не було.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі доручення, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач при спілкуванні з поліцією визнав своє порушення. Відеофіксація самого правопорушення відсутня, але позивач на відео підтвердив, що виїхав за «Стоп лінію».

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії АР № 333151 від 25.09.2016 року, винесеною інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції м.Маріуполя рядовим поліції ОСОБА_2 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 25.09.2016 року о 17-05 годині рухаючись по вул.Олімпійській, 72 в м.Маріуполі, керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», номерний знак 95770ЕА, не зупинився перед розміткою 1.12 «Стоп лінія» при подачі світлофором забороненого сигналу, чим порушив п.8.10 та 16.3 ПДР України.

Аналізуючи обґрунтованість позовних вимог суд приходить до наступного.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

В судовому засіданні позивач пояснив, що правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП не здійснював, ПДР він не порушував. Відповідач доказів щодо спростування пояснень позивача не надав, та пояснив, що відео та фото-фіксація самого правопорушення не проводилась, свідки не допитувались.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди

Відповідно до п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою, дорожнім знаком якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів..

За п.16.2 ПДР України у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Тобто, відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП може мати місце у разі порушення, в тому числі п. п.8.10, 16.2 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача надано відеозапис на якому відсутні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення вказаного у оскаржуваній постанові.

Таким чином, доказів щодо скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП , а саме: фото, відео-матеріали, пояснень свідків, тощо, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова серія АР № 333151 від 25.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, оскільки за ч. 2 ст. 122 КУпАП відсутні докази, які б підтверджували факт скоєння цього правопорушення.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 70, 71, 99, 128, 159, 162, 163 КАС України, ст.ст. 2, 33, 122, 254, 256, 268, 280, 289 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департамент патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову серії АР № 333151 від 25.09.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції м.Маріуполя рядовим поліції ОСОБА_4 - скасувати.

Апеляційна скарга може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н. В. Литвиненко