Справа № 815/3359/16
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3359/16

Категорія: 7.2 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарях Левицькій З.С. і Мадюді В.В.,

за участю представника позивача Фекліної Л.І. та представника відповідача Бріг В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «ГПК Україна» Компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГМБ» (ФРН) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря до Дочірнього підприємства «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГМБХ» (ФРН) про застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И В:

12.07.2016 року Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДП «ГПК Україна» компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГМБХ»(ФРН), в якому просила суд застосувати заходи реагування до відповідача, а саме зупинити експлуатацію автозаправної станції до одержання висновку державної екологічної експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України інспекцією було встановлено здійснення відповідачем господарської діяльності, пов'язаної з експлуатацією автозаправної станції, без одержання документу дозвільного характеру, що є порушенням ст.13 Закону України «Про екологічну експертизу».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року адміністративний позов Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря задоволено. Застосовано заходи реагування щодо державного нагляду до Дочірнього підприємства «ГПК Україна» Компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГМБХ»(ФРН). Зупинено експлуатацію Дочірнім підприємством «ГПК Україна» Компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГМБХ» (ФРН) (, м.Одеса, площа Митна,1) автозаправної станції до одержання висновку державної екологічної експертизи.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник м 26.08.2016 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

В період з 01.06.2016р. по 21.06.2016р. посадовими особами Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, на підставі наказу про проведення перевірки від 24.05.2016р. №131, направлення на проведення планової перевірки від 26.05.2016р. №526, проведено перевірку дотримання ДП «ГПК Україна» Компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГМБХ» (ФРН) вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

21.06.2016р. за результатами вказаної перевірки інспекторами складено акт, в якому було встановлено, що підприємством здійснюється експлуатація об'єкту (АЗС), що становить підвищену екологічну небезпеку, без наявності висновку державної екологічної експертизи.

24.06.2016р. Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря на адресу ДП «ГПК Україна» Компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГМБХ» направлено Припис про усунення порушень природоохоронного законодавства, який, в свою чергу, підприємство відповідача, 01.07.2016р. затвердивши план організаційно-технічних заходів, почало виконувати.

Проте, 12.07.2016р. інспекція, приймаючи до уваги виявлені порушення та відсутність у відповідача необхідного документу дозвільного характеру, звернувся до суду із даним позовом, в якому просила суд застосувати до підприємства заходи реагування у вигляді зупинення експлуатації АЗС до одержання висновку державної екологічної експертизи.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а також відповідно, з наявності факту порушення відповідачем діючого законодавства.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень ч.3 ст.13 Закону України «Про екологічну експертизу» від 09.02.1995р. №45/95-ВР, здійснення державної екологічної експертизи є обов'язковим для видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Перелік же видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Так, відповідно до вимог п.21 «Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 28.08.2013р. №808, автозаправні станції та комплекси, а також автогазонаповнювальні компресорні станції, автомобільні газозаправні станції зрідженого газу становлять підвищену екологічну небезпеку.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.39 Закону №45/95-ВР, висновки державної екологічної експертизи повинні містити оцінку екологічної допустимості і можливості прийняття рішень щодо об'єкта екологічної експертизи та враховувати соціально-економічні наслідки. Реалізація проектів і програм чи діяльності без позитивних висновків державної екологічної експертизи забороняється.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, в червні 2016 року посадовими особами Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря було проведено перевірку дотримання ДП «ГПК Україна» Компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГМБХ» (ФРН) вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено акт від 21.06.2016р., в якому було зафіксовано, що підприємством здійснюється експлуатація АЗС, що становить підвищену екологічну небезпеку, без наявності висновку державної екологічної експертизи.

Однак, як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, а саме - паспорту-формуляра з інвентарним №1001, розробленим Проектно-конструкторським бюро ДП «Одеський морський торговельний порт» у 2007 році, за юридичною адресою підприємства відповідача - м.Одеса, пл.Митна,1, фактично знаходиться паливо-заправний пункт, а не автозаправна станція (а.с.32-42).

Як вже вказувалося вище, згідно із п.21 Переліку №808, до об'єктів підвищеної небезпеки відносяться: 1) автозаправні станції; 2) автозаправні комплекси; 3) автогазонаповнювальні компресорні станції; 4) автомобільні газозаправні станції зрідженого газу.

Тобто, як видно з вказаного Переліку, «паливо-заправний пункт» не входить як до списку об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, т.б. який визначено Постановою КМУ №808 від 28.08.2013р. (т.б. п.21 Переліку), так і до переліку об'єктів, які взагалі підлягають державній екологічній експертизі, який, в свою чергу, визначено ст.14 Закону №45/95-ВР.

Доказів зворотного, як належних і беззаперечних доказів того, що саме цей «паливо-заправний пункт» відповідача становить підвищену екологічну небезпеку або має значний негативний вплив на стан навколишнього природного середовища, а також доказів встановлення фактів виникнення на цьому об'єкті будь-яких позаштатних і шкідливих екологічних ситуацій, позивач до суду 2-ї інстанції не надав.

Аналогічна правова позиція з цього спірного питання була неодноразово висловлена і ВАС України, зокрема, в ухвалі від 06.07.2016р. по справі №К/800/61540/14.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до змісту положень «Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій» (затв. наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06.12.2005р. №376), «автозаправна станція» - це комплекс будинків, споруд, технологічного обладнання, призначений для приймання, зберігання і реалізації палива (пального) та заправлення ним авто-мото-транспорту, а «паливо-заправний пункт» - це пункт, який розташований на території підприємства, який призначений виключно для заправлення автотранспорту, який належить підприємству.

До того ж, необхідно звернути увагу ще на той факт, що даний «паливо-заправний пункт» (1 з/колонка, ємкість 2-х резервуарів 20 куб.м) є складовою частиною належного підприємству відповідача закінченого будівництвом об'єкту - «Реконструкція складу металопродукції №181-Б-2 під складський майданчик для зберігання рефрижераторних контейнерів на території ДП «Одеський морський торговельний порт» згідно Акту робочої комісії від 12.12.2006 року. При цьому, слід вказати, що до складу цієї робочої комісії були включені і співробітники Державної екологічної інспекції охорони навколишнього природного середовища Північно-Західного регіону Чорного моря, які, в свою чергу, також підписали даний акт без будь-яких застережень.

Також, слід вказати, що поза увагою інспекції та суду 1-ї інстанції залишився і той факт, що пункт 7 вказаного вище Акту містить посилання на Висновок Державної екологічної експертизи №638/05 по ТЕР «Реконструкція складу металопродукції №181 Б-2 під складську площадку для зберігання рефрижераторних контейнерів на території ДП «ОМТП», затверджений в.о. начальника Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря 03.04.2006р., в резолютивній частині якого визначено, що цей об'єкт експертизи оцінено «позитивно» за умови виконання певних вимог. Жодних вимог щодо необхідності отримання окремого висновку державної екологічної експертизи на паливо-заправний пункт, який є лише складовою частиною реконструйованого об'єкту (а не окремим чи самостійним об'єктом), в цьому акті зазначено не було.

Таким чином, за вказаних вище обставин, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до висновку про передчасність та взагалі відсутність законних і достатніх підстав для застосування до підприємства відповідача заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації паливо-заправного пункту.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, враховуючи, що судом 1-ї інстанції при розгляді даної справи було порушено норми матеріального і процесуального права, судова колегія, відповідно до ст.ст.11,202 КАС України, вважає за необхідне, скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «ГПК Україна» Компанії «ГПК Гамбург Порт Консалтинг ГМБ» (ФРН) - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2016 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко