Справа № 804/15708/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" жовтня 2016 р.справа № 804/15708/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника відповідача Бідашко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 р. у справі №804/15708/15

за позовом ОСОБА_2

до Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерство внутрішніх справ України (відповіда-1), Дніпропетровське міське управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області (відповіда-2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та відмови від стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн., просив:

-визнати бездіяльність, допущену з боку посадових осіб Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, яка проявилась у невиплаті належних виплат під час звільнення та порушення строків видачі трудової книжки, протиправною та незаконною, та зобов'язати останнього нарахувати позивачу наступні виплати, у розмірі відповідно до чинного законодавства , а саме:

-заробітну плату в розмірі, еквівалентному 13 робочим дням, починаючи з 20.10.2015 року до 06.11.2015 року ;

-грошове забезпечення за невикористані дні щорічної відпустки по 30 діб кожна із яких у 2014 та 2015 рік;

-грошове забезпечення на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення;

-одноразової вихідної допомоги, яка передбачена ст. 44 КЗпП України;

-дванадцять посадових окладів, відповідно за спеціального звання "лейтенант міліції";

середній заробіток за весь час затримки, починаючи із наступного дня звільнення та до моменту ухвалення рішення судом (а.с. 3-5, 108-111).

Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, яка порушує конституційні права позивача передбачені ст.ст. 43, 45, 46 Конституції України, у зв'язку з чим, позивач не міг своєчасно стати на облік до Центру зайнятості з метою отримання соціальних виплат або відшкодування нового місця роботи, використати у повному обсязі право на щорічну відпустку, а також не міг оздоровитись та вирішити свої соціально-побутові питання, оскільки останні потребують певного грошового забезпечення (а.с. 110).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2016р. адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано Дніпропетровське міське управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням, передбачену п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" за період з 06.11.2015 року по день прийняття судом рішення, а саме: 05.04.2016 року.

В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 181-183).

В частині задоволених позовних вимог, постанова суду мотивована тим, що позивач був звільненим зі служби у зв'язку із скороченням штатів, крім того, йому під час служби нараховувався та виплачувався оклад за військовим (спеціальним званням), а отже, в порушення п. 11 Постанови КМУ від 10.07.1992 р. № 393, відповідачем неправомірно не нараховувалась та не виплачувалась грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням після звільнення позивача з 06.11.2015 року по день прийняття судом першої інстанції рішення, а саме 05.04.2016 р. В частині відмови постанова мотивована тим, що позивачем не доведена правомірність та обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив їх в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело до невірного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням не було враховано, що довідка Лівобережного РЦЗ м.Дніпропетровська від 03.03.2016 р. № 1474 лише підтверджує відсутність перебування позивача на обліку в Державній службі зайнятості та одержання допомоги по безробіттю станом на 03.03.2016 р., однак судом не з'ясовано, протягом якого періоду, ОСОБА_2 не перебував на обліку, та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням за період до 05.04.2016 року.

Крім того, вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги ч.3 п.11 Постанови КМУ від 10.07.1992 р. №393, якою визначено, що річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам обчислюється з дня звільнення їх із служби. Тобто, допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні. Як вбачається зі змісту довідки ліквідаційної комісії ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 09.02.2016 р. №30/10515, грошове забезпечення ОСОБА_2 нараховано та виплачено за період з 01.11.2015 р. по 06.11.2015 року.

На підставі зазначеного, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2016 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.191-194).

Позивач по справі був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 224), у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги, зазначені в апеляційній скарзі, та просив суд задовольнити її.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду -зміні, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, рішення суду першої інстанції переглядається в зазначеній частині вимог.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням, передбачену п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" за період з 06.11.2015 року по 05.04.2016 року дійшов до висновку, що період за який слід нарахувати та виплатити грошову допомогу слід відраховувати з 06.11.2015 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з цим висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" особам, звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням.

Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Отже, колегія суддів вважає, що обчислення річного строку для виплати щомісячної грошової допомоги слід обчислювати з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем було нараховано та виплачено позивачу грошове забезпечення за період з 01.11.2015 р. по 06.11.2016 р., колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідачем має бути нарахована і сплачена грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням не з 06.11.2015 року, а з 07.11.2015 року, тобто з наступного дня, що настає за датою, по яку ОСОБА_2 було нараховано грошове забезпечення при звільненні.

На запит суду апеляційної інстанції від 31.08.2016 р. від Лівобережного районного центру зайнятості м.Дніпра надійшов інформаційний лист від 16.09.2016 р. №2784 в якому зазначено, що ОСОБА_2 на обліку у центрі зайнятості не перебував та послуги передбачені чинним законодавством про зайнятість населення не отримував (а.с. 225)

Це підтверджує правильність висновку суду першої інстанції щодо визначення часу, по який підлягає сплаті грошова допомога, а саме - до ухвалення рішення суду - 05.04.2016 року.

Отже, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови було правильно по суті вирішено справу, але з порушенням норм матеріального права, що у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 201 КАС України, є правовою підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині періоду, за який суд зобов'язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2016 р. в справі № 804/15708/15 змінити.

Абзац другий резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції: зобов'язати Дніпропетровське міське управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням, передбачену п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" за період з 07.11.2015 року по день прийняття рішення судом, а саме: 05.04.2016 року.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.О. Коршун