Справа № 813/1921/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Київ К/800/28804/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Черпіцької Л.Т.,

секретар судового засідання Вишняк О. М.

за участю: відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України та ОСОБА_5, яка приєдналася до касаційної скарги, на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Личаковська районна адміністрація Львівської міської ради, про зобов'язання вчинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (далі - позивач, інспекція) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Личаковська районна адміністрація Львівської міської ради, в якому просила зобов'язати відповідача за власний рахунок знести самовільно збудований будинок з вбудованим гаражем та прибудованою літньою кухнею за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначала, що відповідач в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» самовільно без дозвільних документів на земельній ділянці, яка не надана в користування чи приватну власність, здійснює будівельні роботи з будівництва трьохповерхового житлового будинку з вбудованим гаражем та прибудованою літньою кухнею.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі, до якої приєдналася ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, позивач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

У запереченнях на касаційну скаргу відповідач просить касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року - без змін.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 10 липня 2013 року державними інспекторами інспекції проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил відповідачем, за адресою: АДРЕСА_1.

Перевіркою встановлено, що відповідач виконує будівельні роботи з будівництва трьохповерхового житлового будинку з вбудованим гаражем та прибудованою літньою кухнею, без права на виконання будівельних робіт на земельній ділянці, яка ненадана в користування чи приватну власність, а належить до земель м.Львова, чим порушено п.1 п.1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

10 липня 2013 року за результатами перевірки складено акт №78-л.

10 липня 2013 року головним державним інспектором Шевцівом Я.Б. складено протокол №13л «Про адміністративне правопорушення» про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

10 липня 2013 року головним державним інспектором Шевцівом Я.Б. видано припис №10-л, згідно з яким зобов'язано відповідача в 60-ти денний термін з дня отримання припису з метою усунення істотного порушення знести самовільно збудований житловий будинок з вбудованим гаражем та прибудованою літньою кухнею, за адресою: АДРЕСА_1.

12 липня 2013 року першим заступником начальника інспекції Гуменчук І.Б. прийнята постанова №1л/235/1-ф, згідно з якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 96 КпАП України та накладено штраф у розмірі 4250,00 грн.

22 жовтня 2013 року начальником відділу державного контролю за будівництвом об'єктів автомобільних доріг та ринкового нагляду Ліщинським В.Б. проведено перевірку з приводу виконання припису інспекції від 10 липня 2013 року №10-л. Проведеною перевіркою встановлено, що відповідач не виконав вказаного вище припису. За результатами перевірки складено акт від 22 жовтня 2013 року № 114-л/1.

Посилаючись на невиконання припису у добровільному порядку, позивач просить суд зобов'язати відповідача знести самовільно збудований житловий будинок з вбудованим гаражем та прибудованою літньою кухнею, за адресою: АДРЕСА_1.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивач не довів необхідності застосування до відповідача такого виняткового заходу для усунення виявлених порушень законодавства, як знесення самовільно збудованого житлового будинку; адекватним способом реагування в даній ситуації міг бути припис про зупинення будівництва та зобов'язання відповідача надати необхідні документи для здійснення будівництва (повідомлення про початок будівельних робіт, проект будівництва, будівельний паспорт, тощо).

Вищий адміністративний суд України погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17 лютого 2011 року (далі - Закон № 3038), отримання замовником дозволу на виконання будівельних робіт, як підстави виникнення права на їх виконання, передбачено лише у випадку будівництва об'єктів, віднесених до IV і V категорій складності.

Виконання будівельних робіт щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, відповідно до підп. 1 частини першої статті 24 Закону №3038, дозволено після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до статті 27 Закону №3038, будівельний паспорт, визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Згідно із частиною четвертою статті 41 Закону №3038, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають, зокрема, право: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Частиною першою статті 38 Закону №3038 визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини сьомої статті 376 Цивільного Кодексу України, з врахуванням того, що знесення самочинного будівництва є крайнім заходом, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Отже, в законодавстві розмежовано повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (його територіальних органів) з винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та з приводу звернення до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України, територіальний орган державної архітектурно-будівельної інспекції, встановивши порушення, має право вимагати від суб'єкта містобудування його усунення, тобто приведення відносин у містобудівній сфері до таких, що не суперечитимуть вимогам діючого законодавства, не виходячи за межі законом наданих повноважень.

Звернення контролюючого органу до суду із позовом знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин як крайній захід, коли використано всі передбачені законодавством України заходи, наявні істотні порушення будівельних норм і правил або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови.

Судом встановлено, що позивачем не доведено, що вичерпані всі заходи для приведення об'єкта будівництва в належний стан, так як і не доведено нанесення шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб даним будівництвом.

Судами першої та апеляційної інстанцій повно встановлено обставини справи, дано належну оцінку доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права та обґрунтовано відмовлено в задоволенні адміністративного позову, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України, ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: