Справа № 812/1119/15
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1119/15

Луганський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

суддів Чиркіна С.М., Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Державної фіскальної служби України, Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1А.( далі позивач) до Державної фіскальної служби України (далі відповідач 1, ДФСУ), в якому позивач просить:

- визнати бездіяльність Державної фіскальної служби України, якою проігнороване його законне право на публічну інформацію в частині невиконання припису ст.23 ОСОБА_2 України «Про доступ до публічної інформації» за скаргою від 06.07.2015;

- зобовязати Державну фіскальну службу України виконати приписи ст.23 ОСОБА_2 України «Про доступ до публічної інформації» за скаргою від 06.07.2015 шляхом направлення відповідного документу належному розпоряднику стосовно надання належним чином завіреної копії «Структури Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області, яка затверджена Міністром доходів і зборів 27 грудня 2013 року» з одночасним повідомленням громадянина України ОСОБА_1.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач неодноразово відмовив йому в наданні належним чином завірених копій структури Старобільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області, надаючи то незавірену копію невідомого документу, то відмовляючи у наданні його з посиланням на той факт, що оригінал цього документу знаходиться в іншій установі. Позивач посилається на вимоги ст.22 ОСОБА_2 України «Про доступ до публічної інформації» та обовязок відповідача надіслати його запит належному розпоряднику інформації, який ним не виконано.

Пізніше позивач надав суду уточнену позовну заяву, в якій як відповідачів також зазначив Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Державної фіскальної служби України, Реєстраційну службу Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області від 01.03.2016, в якому крім раніше заявлених вимог також просив:

- скасувати державну реєстрацію особи з назвою «Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області» як таку, що проведена на підставі нечинних установчих документів з порушенням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

У судове засідання позивач не прибув. На адресу суду надав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутністю за поданим первинним адміністративним позовом, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в своїх запереченнях зазначив, що предметом звернення Позивача за скаргою від 06.07.2015 стали, крім проведення службового розслідування та повідомлення про прийняті міри відносно посадових осіб, вимоги про направлення належним чином завіреної копії Структури Старобільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області, яка затверджена Міністром доходів і зборів 27 грудня 2013 року. Листом ДФС України від 27.07.15 № 7228/С/99-99-14-03 «Про розгляд скарги» повідомлено ОСОБА_1, що скаргу від 11.05.15 щодо ненадання засвідчених копій структури Старобільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області розглянуто ДФС з дотриманням вимог чинного законодавства та проінформовано Позивача листом від 19.06.15 №5930/С/99-9913-01-02-14. Крім цього зазначив, що оскільки звернення з аналогічних у скарзі від 06.07.15 питань були розглянуті по суті, то відповідно до вимог статті 8 ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Скарга ОСОБА_1 від 06.07.2015 є скаргою у розумінні ОСОБА_2 України «Про звернення громадян», яка розглянута ДФС Україени у визначені законодавством строки, з наданням повної та обгрунтованої відповіді. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 84-87). Щодо вимог про скасування державної реєстрації особи з назвою «Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області» зазначив, що відповідно до Положення про ГУ ДФС у Луганській області, затвердженого наказом ДФС України від 27.08.2014 № 82, Головне управління ДФС у Луганській області є територіальним органом Державної фіскальної служби, який підпорядковується Державній фіскальній службі України. ГУ ДФС забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території Луганської області. На теперішній час наказ ДФС України від 27.08.14 № 82 не визнаний протиправним та не скасований, з огляду на що останній є чинним та підлягає виконанню згідно з частиною 2 статті 15 ОСОБА_2 України від 17.03.2011 № 3166-VI «Про центральні органи влади) (а.с.133-135). Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник Головного управління ДФС у Луганській області надав аналогічні заперечення проти уточненого позову (137-139).

Представник Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області в судове засідання не прибув, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З урахуванням того, що позивач в своїй заяві від 31.10.2016 про розгляд справи за його відсутності, також просить суд розглядати його вимоги за первинним адміністративним позовом, однак, заяви про відкликання уточненої позовної заяви від 20.01.2016 не подав, а також не відмовився від заявлених в ній вимог, суд має розглядати вимоги позивача за первинним позовом з урахуванням уточненої позовної заяви відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України в межах заявлених позовних вимог в порядку ст.41 КАС України.

На підставі досліджених доказів судом встановлені такі обставини справи, що стосуються вимог позивача за первинним позовом.

Як вбачається з позову та письмових заперечень ДФСУ сторони визнають ті обставини, що 11 травня 2015 року позивач звернувся до них зі скаргою на ненадання посадовими особами ДФСУ засвідчених копій структури Старобільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області у відповідь на його інформаційний запит.

Ця обставина не підлягає доказуванню відповідно до вимог ч.3 ст.72 КАС України.

Державна фіскальна служба України повідомила позивача про результати розгляду його скарги від 11 травня 2015 року повідомила позивача листом від 19.06.2015 за № 5930/С/99-99-13-01-02-14 «Про розгляд скарги», в якому зазначено, що ОСОБА_2 України «Про доступ до публічної інформації» засвідчення копій документів не передбачено. Враховуючи вимоги пункту 76 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів АР Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242, якими визначено, що установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, а також у випадках, передбачених в абзаці другому цього пункту, - у разі підготовки документів для надання судовим органам, під час вирішення питань щодо прийняття громадян на роботу, навчання, засвідчення їх трудових, житлових та інших прав у взаємовідносинах з установою, а також під час формування особових справ працівників може виготовляти копії документів, виданих установами ( копії дипломів, свідоцтв про одержання освіти тощо). Тому ДФС України повідомила Позивача про можливість засвідчення копій виключно у разі, якщо оригінал документа знаходиться в установі, яка створила цей документ. Також повідомлено, що оригінал структури Старобільської ОДПІ зберігається саме в Старобільській ОДПІ. Зведеною номенклатурою справ Міндоходів зберігання структур територіальних органів не передбачено (а.с.3).

Не погодившись з діями ДФС України, позивач подав скаргу від 06.07.2015, в якій просить: провести службове розслідування відносно Автора відповіді від 19.06.2015; повідомити про міри, які прийняті до вказаної посадової особи та надати документальні докази службової перевірки; виконати чітко приписи п.3 ОСОБА_2 України «Про доступ до публічної інформації» та направити запит стосовно належним чином завіреної копії «Структури Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області, яка затверджена Міністром доходів і зборів 27 грудня 2013 року» належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача; виконати приписи ст.19 Конституції України, а не займатись відписками та відвертим саботуванням стосовно ОСОБА_2 України (а.с.4).

Листом Державної фіскальної служби України від 27.07.2015 № 7228/С/99-99-14-03-02-14 «Про розгляд скарги» повідомлено ОСОБА_1, що скаргу від 11.05.2015 щодо ненадання засвідчених копій структури Старобільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області розглянуто ДФС з дотриманням вимог чинного законодавства та проінформовано позивача листом від 19.06.2015 № 5930/С/99-99-13-01-02-14. Також зазначено, що оскільки звернення з аналогічних у скарзі від 06.07.2015 питань були розглянуті по суті, то відповідно до вимог статті 8 ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті ( а.с. 5).

Частина 1 статті 6 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як встановлено судом, позивач 06.07.2015 оскаржив до ДФСУ дії їх посадової особи (виконавця відповіді від 19.06.2015 на його скаргу від 11.05.2015) щодо не направлення інформаційного запиту позивача до належного розпорядника інформації - Старобільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області, просив провести службове розслідування стосовно вказаної особи та надати позивачу матеріали вказаної перевірки з повідомленням про прийняте на підставі їх рішення. Законність своїх вимог позивач обґрунтовує посиланням на порушення відповідачем ОСОБА_2 України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі ОСОБА_3 № 2939-VI). При цьому, предметом оскарження є рішення, що прийняте по суті за його скаргою.

ОСОБА_3 2939-VI не визначає порядку розгляду самих скарг на дії щодо відмови в наданні інформації на інформаційні запити, а також порядку оскарження рішення, що прийняте за результатом розгляду такої скарги, то цей порядок є загальним, що передбачений ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР в редакції від 26.10.14 (далі ОСОБА_3 № 393/96-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.16 ОСОБА_2 № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що підписантом листа від 19.06.2015 є голова ДФСУ, а виконавцем особа з прізвищем Правдива (а.с.3). В скарзі позивача від 06.07.2015 саме її дії як Автора відповіді на скаргу від 11.05.2015 оскаржені позивачем до голови ДФСУ (а.с.4).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем було обрано хибний спосіб захисту стосовно оскарження до голови ДФСУ дій виконавця відповіді від 19.06.2015 про розгляд скарги позивача від 11.05.2015, оскільки рішення щодо розгляду його скарги фактично приймалося не виконавцем Правдивою, а головою ДФСУ, Правдива лише як виконавець складала лист-повідомлення про розгляд скарги позивача. Тобто фактично позивач оскаржив рішення, що прийняте ДФСУ до голови ДФСУ.

Рішення ж ДФСУ як державного органу в силу норми ч.1 ст.16 ОСОБА_2 № 393/96-ВР не можуть бути оскаржені до цього ж самого органу, до тієї ж самої посадової особи, а лише до вищого органу, або до суду.

Тому посилання позивача про порушення його прав відповідачем 1 є безпідставними, бо позивач не мав права на звернення з цією скаргою до відповідача 1.

Крім іншого, як визначено в ч.2 ст.2 ОСОБА_2 № 2939-VI цей ОСОБА_3 не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.16 ОСОБА_2 № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Зі змісту обовязків органів державної влади, їх керівників та інших посадових осіб, що розглядають скарги згідно зі статтею 19 ОСОБА_2 № 393/96-ВР не вбачається обгрунтованим також посилання позивача на обовязок ДФСУ на під час розгляду його скарги надіслати запит щодо отримання належним чином завіреної копії документу належному розпоряднику інформації та повідомити позивача про це, а також провести службове розслідування стосовно особи, чиї дії оскаржуються, оскільки такий обовязок відповідача 1 не передбачено цим ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідач 1, розглядаючи скаргу в порядку ОСОБА_2 № 393/96-ВР, не повинен був вчиняти дії, що прямо не передбачені цим законом.

Тому в задоволенні первинних позовних вимог позивача слід відмовити за необгрунтованістю.

Щодо позовної вимоги уточненого позову про скасування державної реєстрації особи з назвою " Головне управління ДФС в Луганській області" як такої, що проведена на підставі нечинних установчих документів з порушенням вимог ОСОБА_2 України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", суд зазначає наступне.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначено нормами ОСОБА_2 України від 17.03.2011 №3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади".

Згідно із ч. 1 ст. 21 ОСОБА_2 України від 17.03.2011 №3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади", територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Пропозиції щодо утворення, реорганізації та ліквідації територіальних органи; центрального органу виконавчої влади на розгляд міністрові вносить керівник центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 ОСОБА_2 України від 17.03.2011 №3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади", територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівникам центрального органу виконавчої влади.

Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади припиняються як юридичні особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію їх припинення (ч. 4 ст. 24 ОСОБА_2 № 3166).

При цьому, норми ст. 21 ОСОБА_2 України від 17.03.2011 №3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади", не містять вимоги щодо державної реєстрації Міністерством юстиції України та включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Кабінет Міністрів України утворює, реорганізовує і ліквідує міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до закону в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання органів виконавчої влади, затверджує положення про зазначені органи. Постановою №236 від 21.05.2014 затверджено Положення про Державну фіскальну службу України, яка відповідно до п. 1 даного Положення - є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Підпункт 19 п. 11 Положення №236 передбачає, що голова ДФС України утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи, організації, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери управління ДФС.

Згідно із Положенням про Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області, затвердженого наказом ДФС від 27.08.2014 №82, Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області - є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується Державній фіскальній службі України. Головне управління ДФС у Луганській області є органом доходів і зборів.

Таким чином, Головне управління ДФС у Луганській області створюється і діє у складі відповідного центрального органу виконавчої влади - ДФС України, головою якого і було затверджено Положення про Головне управління ДФС у Луганській області.

З урахуванням викладеного, наявним є висновок, що Положення № 82 є актом (розпорядчим документом), що встановлює завдання, права, обов'язки, взаємодію, порядок організації та діяльності органу і спрямований на організацію виконання рішень органу вищого рівня та власних рішень, що не має нових норм та відповідно до п. 5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 № 731, не підлягає державній реєстрації у Міністерстві юстиції України.

Враховуючи пп. "д" п. 5 Положення №731, відповідно до якого на державну реєстрацію не подаються акти, спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм, Положення про Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області не підлягає державній реєстрації у Міністерстві юстиції України.

Між іншим, суд звертає увагу на той факт, що ДФС України відповідно до Положення №236 не має статусу суб'єкта нормотворення та права на прийняття нормативно - правових актів.

Так, згідно із п. 9 Положення №236, ДФС України в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну видає накази організаційно - розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Тоді як, Міністерство фінансів України, що спрямовує і координує діяльність ДФС України через Кабінет Міністрів України, відповідно до п. 8 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 №446/2011 у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

При цьому, нормативно - правові акти Мінфіну України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, видаються та оприлюднюються з урахуванням вимог ОСОБА_2 України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 1 ст. 24 ОСОБА_2 України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (замовники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації юридичної особи; примірник оригіналу або нотаріально посвідчену копію рішення засновників, або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи у випадках, передбачених законом; два примірника установчих документів.

20.01.2015 за №1 003697 на підставі реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи, постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" та Положення про Головне управління ДФС у Луганській області в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зареєстрована юридична особа Головне управління ДФС у Луганській області.

Доводи позивача не спростовують офіційність та правомірність такої реєстрації. Тому в задоволенні уточнених позовних вимог також слід відмовити за необгрунтованістю.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, у звязку з тим, що позивач не довів обгрунтованості своїх позовних вимог, в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Згідно зі ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку відмови у задоволенні позову судові витрати позивачу, який не є суб'єктом владних повноважень, у справі не повертаються.

Керуючись статтями 11, 41, 70-72, 86, 94, 122-128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Державної фіскальної служби України, Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 07 листопада 2016 року.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Суддя Суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6