Справа № 803/911/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2016 р. м. Київ К/800/38638/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Донця О.Є.,

при секретарі: Скавуляк Т.В.,

за участю представників сторін: позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару, картки відмови,

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 19 листопада 2013 року № 205000006/2013/000121/2, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19 листопада 2013 року № 205070000/2013/00175.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Ягодинської митницею протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товару (печінка свиняча заморожена, серця свинячі заморожені), що ввозився на територію України, прийняте необґрунтоване рішення щодо її коригування та виставлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_3 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 листопада 2013 року між підприємцем ОСОБА_3 (покупець) та підприємством «Ahlborn Fleisch Handelsgesellschaft mbH» (Німеччина) (продавець) укладений контракт № 55/2013/DE, за умовами якого продавець зобов'язується продати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар: м'ясо заморожене свійських свиней, а також субпродукти, кістки та інші м'ясопродукти згідно інвойсу.

Розділами 4, 5 контракту від 14 листопада 2013 року № 55/2013/DE визначено, що оплата здійснюється у формі 100% передоплати на підставі проформи-інвойса за день до відвантаження або по факту поставки товару. Поставка товару здійснюється автотранспортом на територію України на умовах Правил Інкотермс-2010, а саме FCA або EXW.

Відповідно до пункту 2.2.2 контракту про перевезення від 03 січня 2013 року №2/2013/PL замовник - підприємець ОСОБА_3, зобов'язується забезпечити упаковку і маркування вантажу, і перед подачею транспортного засобу підготувати вантаж для навантаження і забезпечити оперативне навантаження/розвантаження транспортного засобу.

19 листопада 2013 року позивачем на митну територію України ввезено товар - морожене серце свійських свиней вагою нетто 4000 кг на загальну суму 2 720 євро та морожену печінку свійських свиней вагою нетто 16000 кг на загальну суму 7 680 євро.

З метою митного оформлення ввезеного товару декларантом митному посту «Луцьк» Ягодинської митниці подано: контракт від 14.11.2013 №55/2013/DE, рахунок-фактуру (інвойс) від 15.11.2013 №1075, МД від 19.11.2013 № 205070000/2013/057047, декларацію митної вартості (ДМВ) від 19.11.2013 №205070000/2013/057047, міжнародну товаротранспортну накладну від 15.11.2013 CMR №1075/13, сертифікат про походження товару від 15.11.2013 №А13905226, ветеринарне свідоцтво від 19.11.2013 ВРД-00 № 904765, сертифікат якості від 15.11.2013, контракт на перевезення товару від 03.01.2013 №2/2013/PL, довідку про транспортні витрати від 19.11.2013, інші документи, перелік яких наведено в графі 44 МД.

Митну вартість товару ввезеного товару - морожене серце свійських свиней, визначено у розмірі 32 850,80 грн., що є еквівалентом 3 040,58 євро, з них: 2 720 євро - заявлена вартість товару, 320,58 євро - вартість перевезення товару та 0,00 євро вартість навантаження, розвантаження, страхування товару. Митну вартість товару - морожена печінка свійських свиней, визначено у розмірі 96 798,86 грн., що є еквівалентом 8 959,42 євро, з них: 7 680 євро - заявлена вартість товару, 1 279,42 євро - вартість перевезення товару та 0,00 євро вартість навантаження, розвантаження, страхування товару.

У зв'язку з виникненням у митного органу сумніву щодо достовірності заявленої митної вартості, від декларанта додатково витребувано: прайс-лист від виробника товару, висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Ягодинською митницею прийнято рішення від 19.11.2013 №205000006/2013/000121/2 про коригування митної вартості товару, згідно з яким митну вартість товару "морожене серце свійських свиней" скориговано до рівня 0,9839 євро за 1 кг, що становить 3 935,78 євро за партію товару вагою 4000 кг; митну вартість товару "морожена печінка свійських свиней" скориговано до рівня 1,0653 євро за 1 кг, що становить 17 045,20 євро за партію товару вагою 16000 кг. Коригування обґрунтовано, у тому числі, ціновою інформацією ЄАІС Державної митної служби України,а також ціновою інформацією митних декларацій від 25 жовтня 2013 року № 125110007/2013/807988 та від 08 листопада 2013 року № 205020005/2013/8975.

Також відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.11.2013 №205070000/2013/00175, відповідно до якої в якості умов, що забезпечують пропуск товару через митний кордон України, вказано на необхідність подання нової МД із зазначенням митної вартості у відповідності до рішення від 19.11.2013 №205000006/2013/000121/2.

Вказуючи на протиправність рішення про коригування митної вартості товару від 19.11.2013 №205000006/2013/000121/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.11.2013 №205070000/2013/00175, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з правомірності рішення про коригування митної вартості товару від 19.11.2013 №205000006/2013/000121/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 19.11.2013 №205070000/2013/00175 як таких, що прийнято на підставі обґрунтованих висновків митного органу щодо неможливості визначення митної вартості за ціною договору. Зазначена позиція судів попередніх інстанцій ґрунтується на тому, що у поданих позивачем документах містяться розбіжності, а також не надано документи на підтвердження розміру понесених витрат на навантаження.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вказує на передчасність зазначених висновків судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені у частині четвертій цієї статті документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що необхідність витребування від декларанта додаткових документів обґрунтована наявністю у поданих документах розбіжностей, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Так, судами попередніх інстанцій зазначено, що позивачем на підтвердження ціни товару надано лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 24.01.2014 №264, за змістом якого ціна на морожене серце свійських свиней на рівні 0,68 євро за 1 кг та ціна на морожену печінку свійських свиней на рівні 0,48 євро за1 кг на умовах поставки FCA - Dissen (Німеччина) відповідає поточній кон'юктурі ринку. У той же час, інформації щодо вартості товару на умовах EXW (Інкотермс 2010), відповідно до яких, за посиланням судів попередніх інстанцій та митного органу позивачем здійснювалась поставка товару, зазначений лист не містив.

Також судами попередніх інстанцій зазначено, що зовнішньоекономічним контрактом від 14.11.2013 №55/2013/DE не передбачено обов'язок постачальника із завантаження товару; згідно із довідкою фірми-перевізника відсутні відомості щодо понесення перевізником витрат на навантаження товару, у той час як пунктом 2.2.2 контракту на перевезення вантажів від 03.01.2013 №2/2013/PL, передбачено, що замовник зобов'язується завантажити і розвантажити транспортний засіб.

За вказаних обставин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем занижено митну вартість товару на розмір витрат на навантаження, які мали б бути понесені позивачем.

Колегія суддів вказує на необґрунтованість посилання митного органу на неповноту відомостей, що містить лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 24.01.2014 №264 як на підставу для витребування додаткових документів, оскільки зазначений документ не є документом, що підтверджує митну вартість товару відповідно до положень частини другої статті 53 Митного кодексу України.

У той же час, аналізуючи позицію судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованого невключення позивачем до митної вартості товару такої складової як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, колегія суддів виходить з наступного.

Суди попередніх інстанцій в обґрунтування позиції щодо необхідності включення вказаних витрат до митної вартості, виходили з того, що поставка товару здійснювалась позивачем на умовах EXW (Інкотермс 2010).

Згідно з Правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) EXW (термін "франко-завод") означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов'язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

У той же час, відповідно до пункту 5.1 контракту від 14.11.2013 №55/2013/DE поставка товару здійснюється автотранспортом на територію України на умовах Правил Інкотермс-2010, а саме FCA або EXW, що зазначені в інвойсі.

Згідно з даними графи 20 митної декларації від 19.11.2013 № 205070000/2013/057047 поставка товару здійснювалась на умовах FCA.

Відповідно до положень Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010 термін FCA "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Судами попередніх інстанцій обставини, пов'язані із здійсненням поставки на умовах FCA не встановлювалися; питання необхідності включення витрат на навантаження до митної вартості, виходячи із вказаних умов поставки, у тому числі із врахуванням місця поставки, судами не досліджувалось.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що суди попередніх інстанцій у спірних правовідносинах неповно встановили обставини справи, колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, не має можливості перевірити правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при наданні правової оцінки позиції митного органу щодо неможливості визначення митної вартості за основним методом з мотивів непідтверження понесених позивачем витрат на навантаження товару.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статями 160, 167, 220, 221, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року скасувати.

Справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Ягодинської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: