Справа № 320/1086/16-а (2-а/320/72/16)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"17" жовтня 2016 р. справа №320/1086/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Дурасової Ю.В.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника відповідача Гардеги М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2016 р. у справі №320/1086/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача перерахувати позивачу пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01 серпня 2015 року, із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2009 - 2011 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2016 р. позов задоволено, а саме: зобов'язано відповідача здійснити дії щодо перерахунку і виплати позивачу з 01 серпня 2015 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням різниці, яка була сплачена.

Постанова мотивована тим, що відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку призначеної йому пенсії, діяв не у спосіб, передбачений законом.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм

матеріального та процесуального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що пенсія, призначена за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі - Закон №2262), випливає з норм, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), тобто є різновидом пенсійних виплат.

Первинно пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивачу було призначено з 15.10.1995 року, саме з цього моменту за позивачем був закріплений статус пенсіонера. З 04.09.2012 року, згідно особистої заяви від 04.09.2012 p., позивач отримує пенсію за віком за нормами Закону №1058.

Пенсія за віком позивача обчислена відповідно до вимог ст. 45 Закону № 1058 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327 "Про підвищення рівня соціального захисту населення" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік (1197,91 грн.), тобто за рік, що передував призначенню пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії застосовується під час обчислення пенсії, згідно законодавства, тільки під час її первинного призначення.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав апеляційному суду письмові заперечення, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача апеляційну скаргу підтримав.

Позивач та третя особа, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що з 15 жовтня 1995 року позивач перебував на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

04 вересня 2012 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно атестату про зняття з обліку від 12 вересня 2012 року, позивачу припинено виплату пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області у зв'язку з переходом на пенсію за іншим законом, пенсію виплачено по 30 вересня 2012 року.

Згідно розпорядження від 19 вересня 2012 року №64184, позивачу призначено пенсію за віком, умови призначення пенсії - загальні, дата перерахунку - 04 вересня 2012 року, пенсію призначено відповідно до нового закону; призначено пенсію за законом щомісячно з 04 вересня 2012 року довічно.

01 лютого 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, що передує року звернення за призначенням пенсії за віком - 2011 рік, оскільки відповідачем використано показник за 2007 рік.

Листом від 12 лютого 2016 року № 26/Ф-7 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку призначеної пенсії за віком. Відмова мотивована тим, що первинно позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" починаючи з 15 жовтня 1995 року. Тому, пенсія за віком обчислена (розрахована) відповідно до вимог ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту населення" від 23 квітня 2012 року № 327 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік. Підстав для перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в України, з якої сплачено страхові внески, за 2011 рік немає. Показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії застосовується під час обчислення пенсії згідно чинного законодавства тільки під час її первинного призначення.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позову з тих підстав, що законодавець окремо виділив призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тому у межах спірних правовідносин мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії в межах одного закону. У зв'язку з цим, при вирішенні питання щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за віком відповідач повинен був врахувати ті обставини, що під час обчислення розміру пенсії позивача має застосовуватися показних середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2009 - 2011 роки), як це передбачено ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розпорядження від 19 вересня 2012 року №64184 з 04 вересня 2012 року позивачу була вперше призначена пенсія на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". До цього часу з 15 жовтня 1995 року позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

На думку відповідача, позивачу не було призначено з 04 вересня 2012 року вперше пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а переведено з пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тому на підставі ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 327 "Про підвищення рівня соціального захисту населення" пенсію позивачу розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік (1197,91 грн.).

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

В постанові від 31 березня 2015 року №21-612а14 Верховний Суд України зазначив, що "частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_11 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_11 було призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше. Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування."

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідачем не заперечується, що до 04 вересня 2012 року позивачу не призначалась пенсія на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених постанові від 31 березня 2015 року №21-612а14, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 04 вересня 2012 року позивачу призначено пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вперше. Отже, відповідач мав розраховувати пенсію позивачу відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто до 04 вересня 2012 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.2 ст.88 КАС України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2016 року задоволено частково клопотання відповідача та відстрочено йому сплату судового збору в сумі 606,32 грн. за подання апеляційної скарги на постанову суду від 24.05.2016 р. року до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до матеріалів справи, на час розгляду апеляційної скарги відповідачем не було сплачено судовий збір в сумі 606,32 грн.

Отже, судовий збір в сумі 606,32 грн. підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2016 р. у справі №320/1086/16-а залишити без змін.

Стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; рахунок отримувача: 1004; код класифікації доходів бюджету: 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989274; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська; код банку отримувача (МФО): 805012) судовий збір в сумі 606 грн. 32 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: Ю.В. Дурасова