Справа № 642/6118/16-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 р.Справа № 642/6118/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2016р. по справі № 642/6118/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Адміністративної комісії адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради

про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до адміністративної комісії адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради ( далі - відповідач) про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до адміністративної комісії адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради про визнання протиправною постанову про накладення адміністративного стягнення - залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2016 року та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про пропуск позивачем встановленого строку звернення до суду.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем було без поважних причин пропущено встановлений десяти денний строк на звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2016 року адміністративною комісією Холодногірського району було винесено постанову № 33.13 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 5.6.3.10; п. 5.6.3.16 Правил благоустрою території міста Харкова, за що передбачена відповідальність за ст. 152 КУпАП, а саме було виявлено, що він за адресою: м. Харків, Ашхабадська, 24, на прибудинковій території регулярно не скошував траву заввишки 10 см, не фарбував паркан та був відсутній знак на будинку.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані ст.99 КАС України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до ч.3 ст.99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною 2 статті 99 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частинами 4 та 5 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову відповідача було винесено 06.09.2016 року та як вказує позивач, отримано 16.09.2016 року ( матеріали справи містять копію конверту зі штампом поштового відділення на конверті з датою відправлення 13.09.2016 року )

Із адміністративним позовом позивач звернувся 23.09.2016 року, що підтверджується штампом канцелярії суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що саме з моменту отримання постанови адміністративної комісії Холодногірського району Харківської міської ради № 33.13 від 06.09.2016 р. про накладення адміністративного стягнення в розмірі 340,00 грн., у позивача виникла можливість реалізувати встановлене законом право на захист порушених прав, свобод чи інтересів, у т.ч. шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

Таким чином, враховуючи дату звернення до суду з позовом та дату, коли позивач дізнався про порушення свого права, колегія суддів дійшла висновку, що строк звернення до суду з даним позовом не пропущено, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ч. 4 ст. 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", зазначено правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Колегія суддів зауважує, що згідно ч. 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладені положення, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо пропуску позивачем встановленого строку звернення до суду, та як наслідок, неправомірно залишив адміністративний позов без розгляду.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення було порушено приписи ст.ст. 99, 100 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Щодо вимоги апеляційної скарги про застосування до судді Ленінського районного суду м. Харкова окремої ухвали, колегія суддів зазначає:

Згідно ч. 1 ст. 208 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 166 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до ст. 166 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Матеріали справи не містять передбачених законом підстав для постановлення окремої ухвали.

За зазначених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для винесення окремої ухвали на адресу судді Ленінського районного суду м. Харкова.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

За змістом частини 4 статті 204 КАС України, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 199 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової, про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч.1 ст. 41 ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2016р. по справі № 642/6118/16-а скасувати, справу направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Кононенко З.О.