Справа № 826/8939/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8939/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Строяновської О.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Акціонерний комерційний банк «Укрсоцбанк» про зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року, -

У с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просив зобов'язати відповідача призначити рецензування спірного звіту з незалежної оцінки майна.

Постановою Окружного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач отримав повідомлення про вартість майна 26.03.2016 року, а заперечення подав лише 08.04.2016 року, то відповідач правомірно не вчиняв дії із призначення рецензування звіту про оцінку майна, оскільки заперечення подані позивачем із пропущенням 10- ти денного строку.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Як убачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 28 квітня 2010 року відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 2403 від 01.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк» боргу у сумі 2 806 97, 31 грн. шляхом стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення АДРЕСА_1

26.03.2016 року позивачем було одержано рекомендований лист з повідомленням про отримання відділом державної виконавчої служби висновку з експертної оцінки майна. До повідомлення було додано висновок про вартість майна на 1 - му аркуші. Із змісту даного висновку вбачається, що він складений оцінювачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із застосуванням порівняльного та доходного підходів. Ринкова вартість об'єкту оцінки, станом на 15.02.2016 року, становила 3 190 568, 00 грн. При цьому, у висновку про вартість майна було зазначено, що обмежуючі умови та припущення, зазначені в даному звіті є невід'ємною частиною висновку про вартість майна, однак такої інформації до висновку про вартість майна додано не було.

08.04.2016 року ОСОБА_3 подав до канцелярії відділу державної виконавчої служби заперечення із проханням надіслати йому копію повного звіту про оцінку нежитлового приміщення. Також відповідно до відмітки на поштовому конверті (а.с. 188) заперечення на висновок про вартість майна аналогічного змісту, які датовані 04.04.2016 року, були направлені поштою 09.04.2016 року.

18.04.2016 року позивачем було отримано рекомендований лист з копією повного звіту про оцінку нежитлового приміщення АДРЕСА_1

Позивач із якістю звіту про оцінку майна не погодився і направив відповідачеві заяву від 27.04.2016 про призначення рецензування звіту про оцінку майна зазначеного нежитлового приміщення.

Однак, за результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №18972791, ОСОБА_3 було встановлено наявність у матеріалах виконавчого провадження заявки на реалізацію арештованого майна ВП №18972791 та докази направлення до державного підприємства «СЕТАМ» документів для проведення реалізації майна, а також записки від 07.04.2016, яка адресована заступнику начальника Головного територіального управління юстиції у місті Києві з питань державної виконавчої служби - начальнику Управління державної виконавчої служби, в якій повідомлялось про те, що на адресу відділу підтвердження щодо оскарження висновку з експертної оцінки майна боржника не надходило.

29.04.2016 року позивач подав до відповідача скаргу, у якій наполягав на відкликанні документів щодо проведення реалізації майна, оціненого та арештованого державним виконавцем при примусовому виконанні та адвокатський запит, у якому просив надати інформацію чи була розглянута заява про призначення рецензування звіту про оцінку майна, що була зареєстрована 27.04.2016 та чи вжиті заходи щодо зупинення процедури реалізації арештованого майна ВП №18972791.

За результатами розгляду скарги позивачу було повідомлено, що заява про призначення рецензування звіту від 27.04.2016 року не була розглянута, оскільки вона надійшла з пропущенням встановлених частиною 3 статті 58 Законом України «Про виконавче провадження» строків.

Такі дїї відповідача із не призначення рецензування звіту з незалежної оцінки позивач вважає неправомірними та такими, що порушують його законні права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Із змісту вищенаведених норм Закону чітко вбачається, що державний виконавець повинен надіслати боржнику лише повідомлення про результати оцінки майна та не зобов'язаний надсилати сам звіт.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у висновку про вартість майна, якій був отриманий позивачем, вказана вартість майна з посиланням на методичні підходи, які використовувалися для її визначення, що є достатнім для визначення позиції боржника щодо згоди чи не згоди із даним висновком та необхідністю заявити клопотання про призначення рецензування звіту.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 отримав повідомлення про вартість майна 26.03.2016, що не заперечується самим позивачем, а заперечення подав лише 08.04.2016, останні подані із пропущенням 10-ти денного строку, у зв'язку з чим дії відповідача щодо не призначення рецензування звіту про оцінку майна є правомірними.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що в діях відповідача відсутні будь-які порушення вимог чинного законодавства при здійсненні ним своїх обов'язків, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Тому, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову місцевого суду слід залишити без змін на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складений 11 листопада 2016 року)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Шелест С.Б.