Справа № 803/1532/16
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 рокуСправа № 803/1532/16

Волинський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Лозовського О.А.,

суддів Костюкевича С.Ф., Плахтій Н.Б.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.,

за участю представника позивача Смілого А.С.,

представника відповідача Адміністрації державної прикордонної служби України Слободяна І.Ф.,

представника відповідача Луцького прикордонного загону Плеханова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення №149 від 05.09.2016 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення №149 від 05.09.2016 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка та зобов`язання вчинити дії шляхом призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка в період проходження військової служби в 500- кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є дружиною прапорщика ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті нещасного випадку в період проходження військової служби у відділі прикордонної служби «Самари» Луцького прикордонного загону. Відповідно до статей 16, 16-1, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) її чоловіка внаслідок нещасного випадку в період проходження військової служби в розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідно до вимог чинного законодавства 13.07.2016 звернулася з відповідною заявою до якої були долучені всі необхідні документи для призначення та виплати такої допомоги до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, рішенням №149 від 05.09.2016 Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки в діях померлого в результаті нещасного випадку прапорщика ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених статтею 172-18 та частини першої статті 85 КпАП України.

Вважає, такі що дії відповідача Адміністрації Державної прикордонної служби України протиправними, оскільки жодних протоколів про адміністративні правопорушення щодо її чоловіка складено не було.

На підставі викладеного просить визнати протиправним та скасувати рішення №149 від 05.09.2016 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка та зобов`язання вчинити дії шляхом призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

В письмових запереченнях на адміністративний позов представник відповідача Адміністрації Державної прикордонної служби України зазначив, що під час проведеного службового розслідування нещасного випадку було встановлено, що загибель військовослужбовця прапорщика ОСОБА_2 є наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України. Зокрема, з обставин загибелі прапорщика ОСОБА_2 слідує, що 13.09.2014, отримавши наказ на охорону державного кордону, з врученням карти-наказу, спільно з сержантом ОСОБА_3 змінили напрям, встановлений наказом, та в подальшому вирушили на полювання, в ході якого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження від яких помер. Оскільки прапорщик ОСОБА_2 не виконав наказ на охорону державного кордону, умисно змінив напрям встановленого маршруту, а також порушив вимоги наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.10.2011 №549 «Про затвердження Положення про правила проведення полювання, поводження зі зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», такі дії містять склад адміністративних правопорушень, а тому у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» №975 від 25.12.2013 законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги для позивача немає.

В судовому засіданні представник відповідача Адміністрації Державної прикордонної служби України заявлені позовні вимоги не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях, а тому в задоволенні позову просив відмовити повністю.

Представник відповідача Луцького прикордонного загону в письмових запереченнях на позов зазначив, що підстав для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю чоловіка прапорщика ОСОБА_2 під час проходження військової служби в результаті нещасного випадку немає, оскільки актом розслідування нещасного випадку встановлено, що загибель військовослужбовця прапорщика ОСОБА_2 є наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України.

В судовому засіданні представник відповідача Луцького прикордонного загону просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.04.2005 ОСОБА_2 був призваний Маневицько - Любешівським ОРВК для проходження військової служби за контрактом.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 15.09.2014 серії НОМЕР_1 , виданого Ветлівською сільською радою Любешівського району Волинської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце смерті озеро «Волянське» поблизу села Хабарище Ратнівського району Волинської області, про що 15.09.2014 складено відповідний актовий запис № 14 (а. с. 21).

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2014 №227-ОС прапорщика ОСОБА_2 , старшого техніка групи логістики відділення інспекторів прикордонної служби (місце дислокації н. п. Щитинська Воля) відділу прикордонної служби «Самари» ІІІ категорії (тип Б) виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 14.09.2014 у зв`язку із загибеллю 13.09.2014 в результаті розтрощення голови, наскрізного вогнепального поранення голови (а. с. 56).

У відповідності до статей 16, 16-1, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивачем було подано заяву на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) 13.09.2014 її чоловіка прапорщика ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку в період проходження ним військової служби у відділі прикордонної служби «Самари» Луцького прикордонного загону в розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням №149 від 05.09.2016 Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовила ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки в діях померлого в результаті нещасного випадку прапорщика ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених статтею 172-18 та частини першої статті 85 КпАП України (а. с. 27).

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідача, ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, яке затверджено указом Президента України від 29.12.2009 N 1115/2009 (далі - Положення від 29.12.2009 №1115/2009).

Відповідно до статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Відповідно до пункту 7 частини першої Положення від 29.12.2009 №1115/2009 закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку, загибеллю (смертю), визнанням судом безвісно відсутнім або оголошенням померлим.

Як зазначалось вище, 13.04.2005 ОСОБА_2 був призваний для проходження військової служби за контрактом; згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2014 №227-ОС виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 14.09.2014 у зв`язку із загибеллю 13.09.2016 в результаті розтрощення голови, наскрізного вогнепального поранення голови. Смерть настала під час проходження військової служби в Державній прикордонній службі, але не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а. с. 56).

Крім того, підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги став факт вчинення загиблим в результаті нещасного випадку прапорщиком ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82 (далі Інструкція № 82).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 82 службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Пунктом 1.3 Інструкції № 82 передбачено, що рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

13.09.2014 наказом начальника Північного регіонального управління №387-аг призначено комісію для проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.09.2014 по факту смерті прапорщика ОСОБА_2 .

Пунктом 3 Інструкції №82 встановлено, що розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.09.2014 встановлено, що загибель військовослужбовця прапорщика ОСОБА_2 є наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України. Зокрема, з обставин загибелі прапорщика ОСОБА_2 слідує, що 13.09.2014, отримавши наказ на охорону державного кордону, з врученням карти-наказу, спільно з сержантом ОСОБА_3 змінили напрям маршруту, встановлений наказом, чим порушили наказ на охорону державного кордону та в подальшому вирушили на полювання, в ході якого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження від яких помер. За результатами огляду місця події працівниками СУ УМВС України у Волинській області встановлено, що загибель прапорщика ОСОБА_2 сталася внаслідок вогнепального поранення під час полювання. Відповідно до висновку лікарського свідоцтва про смерть від 14.09.2014 №149, виданого Ратнівською ЦРЛ смерть настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення голови (а. с. 44-50).

Як слідує з акта про нещасний випадок, не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби від 26.09.2014, смерть прапорщика ОСОБА_2 сталася під час проходження ним військової служби в Державній прикордонній службі України, але не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а. с. 51-56).

Отже, в результаті проведеного службового розслідування було встановлено та підтверджено, що відповідно до вимог частини третьої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» загибель військовослужбовця ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини та являється наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» цей закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Разом з тим частиною другою статті 3 вказаного закону встановлено, що дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Відповідно до частини першої, пункту другого частини другої статті 16 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (далі Порядок №975) одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала:

1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.

Пунктом першим частини 19 Порядку №975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи висновки акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.09.2014, яким встановлено, що прапорщик ОСОБА_2 , не дотримуючись наказу щодо охорони державного кордону, змінив маршрут руху прикордонного наряду, вирушивши в службовий час на полювання, чим порушив правила несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України.

Таким чином, з огляду на вище зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені під час розгляду справи обставини, які підтверджені належними доказами, свідчать про те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, оскільки настала внаслідок вчинення ним дій, які містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-18 та частиною першою статті 85 КпАП України. Відтак, підстави для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, відсутні.

Керуючись статтями 11, 17, частиною третьою статті 160, статтями 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» №975 від 25.12.2013, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Луцького прикордонного загону про визнання протиправним та скасування рішення №149 від 05.09.2016 та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 07 листопада 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий О.А. Лозовський

Судді С.Ф. Костюкевич

Н.Б. Плахтій