Справа № 162/940/16-а
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №162/940/16-а

Номер провадження 2-а/162/250/2016

08 листопада 2016 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді при секретаріГладіч Н.І., Пилипчук Р.М.,
за участю представника позивачаОСОБА_3,
представника відповідачаДомальчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до управління соціального захисту населення Любешівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,-

встановив:

20 жовтня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Любешівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій і у зв'язку з цим має право на пільги, встановлені Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551 та наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 12 Закону № 3551 щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Водночас Кабінет Міністрів України у п.п. 2 п. 1 Постанови № 141 від 02.03.2016 р. „Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і „Про жертви нацистських переслідувань" установив, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і „Про жертви нацистських переслідувань" учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п'ятою статті 12 Закону № 3551.

Отже, на час виплати йому в квітні 2016 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України № 3551 і Постанова № 141.

Позивач зазначає, що відповідач повинен був виплатити йому щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком у розмірі 5650 грн., а не у розмірі 920 грн., який визначений Постановою № 141.

Просив визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Любешівської районної державної адміністрації Волинської областіщодо виплати йому разової грошової допомоги до 5 травня, яка передбачена ст. 12 Закону № 3551 у розмірі 920 грн.; зобов'язати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону № 3551 у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, обчислених відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", враховуючи фактично виплачену суму грошової допомоги.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги із зазначених підстав підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Домальчук Л.Л. у поданому до суду запереченні та в судовому засіданні позов ОСОБА_5 не визнали, вказавши, що що виплату допомоги ОСОБА_5 здійснено відповідно до чинного законодавства: Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України „Про державний бюджет України на 2016 рік", Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 141 „Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і „Про жертви нацистських переслідувань".Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення за таких підстав.

В суді встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Любешівської районної державної адміністрації Волинської областіяк учасник бойових дій.

Відповідно до Закону № 3551 щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

Розмір щорічної допомоги до 5 травня визначається Бюджетним кодексом України, Законами України „Про державний бюджет України на 2016 рік", „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 „Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і „Про жертви нацистських переслідувань". Виплата вказаної допомоги здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно п. 26 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України визначено, що норми і положення ст.ст. 12-16 Закону № 3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Пунктом 1 частини 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 „Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і „Про жертви нацистських переслідувань" визначено встановити, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і „Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 „Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і „Про жертви нацистських переслідувань", ОСОБА_5 була нарахована та виплачена щорічна допомога на оздоровлення за 2016 рік у розмірі 920,00 грн., а тому позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

У звязку з вище викладеним суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю.

Оскільки позивача на підставі положень п. 13 ч. 1 ст. 15 Закону України „Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмолено в повному обсязі, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 99, 161, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до управління соціального захисту населення Любешівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Головуючий: