Справа № 344/6281/16-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/6281/16-а
Провадження № 2-а/344/303/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Польської М.В.

при секретарі с/з: Дзюбак Х.Б.

за участю представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Перепічки Н.І., третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про зобов'язання суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківської міської ради про зобов'язання суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення дій, а саме щодо прийняття рішення про затвердження ОСОБА_5 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0031 га на АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаража.

Ухвалою від 16.06.2016р. до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги адміністративного позову підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечив, вважає, що вимога є необґрунтованою,при цьому, що такий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5, вже затверджено рішенням ради.

Третя особа вважає позов безпідставний.

Заслухавши пояснення представників сторін, третю особу, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківської міської ради від 29.03.2012 року №695-22, додаток №1 п.30, ОСОБА_7, який був батьком позивача та помер 07.08.2014р., було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0688га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства (а.с.14, 8). Позивач ОСОБА_6 та інша особа ОСОБА_8, є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7, в рівних частках (а.с.7). А тому, доводи позивача про право на спадкоємство особисте щодо спірної земельної ділянки на яку виготовлявся проект, є невірним, а звернення до ЦНАП було подане двома особами, а не тільки позивачем (а.с.50).

Матеріали проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0688га по АДРЕСА_1 ОСОБА_7, були виготовлені на його замовлення, однак процедура з поданням на затвердження сесії міської ради не була завершена до часу смерті (а.с.15-33). При цьому, як вбачається з план схеми ділянки у даному проекті, суміжним землекористувачем ОСОБА_5 навіть не зазначався.

При розгляді даної справи судом встановлено, що спір між суміжними землекористувачами: ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник ще з 2000-х років, судові спори 2005-2007-х років, а 10.05.2011 року при комісійному обстеженні двох суміжних земельних ділянок, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 дійшли були згоди щодо внесення коректур у власні технічні документації із землеустрою (а.с.75-77).

Разом з тим, рішенням Івано-Франківської міської ради від 26.05.2015р. №1776-54 п.7.3, яке не оскаржувалось, було надано ОСОБА_5 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0031га по АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаражу (а.с.65-74).

Протоколом засідання узгоджувальної комісії виконкому №161 від 26.02.2016р. було розглянуто повторне звернення ОСОБА_5 про погодження межі, яка не погоджується ОСОБА_6 (а.с.13), при цьому як зазначється в протоколі попереднім протоколом цієї ж комісії від 19.01.2016р. було рекомендовано обом суміжним землекористувачам подати свої доводи та матеріали для оформлення земельних ділянок. За результатми засідання, було вирішено погодити ОСОБА_5 непогоджену межу ОСОБА_6

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 Земельного кодексу України.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення. Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно з п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 10, 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією, цим та іншими законами до їх відання. Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що міські ради правомочні вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

На підставі поданого проекту землеустрою ОСОБА_5, під час розгляду даної справи в суді, міською радою було прийнято рішення від 21.10.2016р. №296-8 п.7 додаток 7, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки площею 0.0031га по АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаражу, із затвердженням протоколу засідання узгоджувальної комісії виконкому №161 від 26.02.2016р. (а.с.82). Отже, позовні вимоги про зобов'язання утриматись від прийняття такого рішення, втратили свою обґрунтованість.

Що стосується вимоги позову, судом першочергово було роз'яснено, що наявність спору за одну і ту ж ділянку на яку претендує позивач, та на яку надано рішення третій особі про її відведення, повинно підтверджуватись доказом - експертизою щодо підтвердження ідентичності даної ділянки у цьому спорі (при цьому що площі є різними), однак таких клопотань до суду не подавалось.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

А тому, суд в сукупності доводів та заперечень, вважає дані позовні вимоги недоведеними суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 186-1 Земельного кодексу України, статтями 2, 7, 8, 9, 11, 71, 158, 159, 160, 161, 162, 163, ч.2 ст.171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про зобов'язання суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення дій, а саме щодо прийняття ріщення про затвердження ОСОБА_5 проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0031 га на АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального гаража - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови виготовлено 08.11.2016р.

Суддя Польська М.В.