Справа № 826/7/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 листопада 2016 року письмове провадження № 826/7/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про скасування наказів, поновлення на посаді

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ від 06 листопада 2015 року 205/05 «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1» згідно з яким до позивача, як начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді догани;

- визнати протиправним і скасувати наказ від 21 листопада 2015 року № 3270/03 «Про звільнення ОСОБА_1» згідно з яким позивача звільнено з посади начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України;

- поновити позивача, ОСОБА_1, на роботі, а саме на посаді: начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві;

- стягнути із відповідача, Головного територіального управління юстиції у місті Києві, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 листопада 2015 року по день поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вищевказані оскаржувані накази Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнято протиправно, оскільки відповідачем при звільненні ОСОБА_1 допущено ряд порушень трудового законодавства. Позивач вказує, що звільнення відбулося під час її хвороби та перебування на лікуванні.

Позивач та її представник під час розгляду справи заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з?явився, письмових заперечень проти позову не надав.

Суд 12.04.2016 року відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.

За результатами розгляду документів і матеріалів поданих сторонами, пояснень позивача, представників відповідачів, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив:

Наказом Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06 липня 2015 року № 1563/03 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06 листопада 2015 року № 205/05 «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1» відповідачем до начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді догани.

27 листопада 2015 року відповідачем згідно з наказом № 3270/03 «Про звільнення ОСОБА_1» позивача звільнено з посади начальника відділу- державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на неї трудовим договором.

Позивач вважаючи вказані накази протиправними та такими, що порушують його права та охоронювані законом інтереси звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Правовий статус позивача, засади її діяльності, а також підстави припинення служби, врегульовано Законами України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців" № 755-IV від 15.05.2003 та «Про державну службу» від 16.12.1993, № 3723-XII.

Так, ст. 10 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності) передбачені основні обов'язки державних службовців до яких відносяться забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції, безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників, сумлінне виконання своїх службових обов'язків.

Стаття 30 названого Закону серед підстав для припинення державної служби передбачає, як загальні - визначені Кодексом законів про працю України, та і спеціальні -визначені цим Законом.

Обґрунтовуючи правомірність звільнення ОСОБА_1 відповідач посилається на неодноразове притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків, а саме: за систематичне невиконання посадових обов'язків без поважних причин, що проявилось у порушеннях законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців, зокрема: помилкове скасування реєстраційної дії та зміна керівника ТОВ «ПЛАТО ПЛЮС» на ОСОБА_2 без примірника оригіналу (ксерокопії, нотаріально засвідченої копії) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначеної особи та/або примірника оригіналу (ксерокопії» нотаріально засвідченої копії) розпорядчого документа про їх призначення, наслідком якого стало застосування заходу дисциплінарно впливу у вигляді затримки у присвоєнні чергового рангу державного службовця до одного року згідно наказу Головного територіального управлінні юстиції у місті Києві від 13.10.2015 № 193/05; неправомірна реєстрація змін до установчих документів ТОВ «ДОН КТМ ПЛАСТ» та в подальшому самостійне скасування реєстраційних дій, наслідком чого стало застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани згідно наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06.11.2015 № 205/05

Щодо правомірності наказу №3270/03 від 27.11.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд виходить з наступного.

Щодо правомірності наказу №3270/03 від 27.11.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суд виходить з наступного.

На підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України).

Крім загальних видів дисциплінарних стягнень Законом України «Про державну службу» передбачено спеціальні заходи дисциплінарного впливу, а саме: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду (ст. 14 Закону).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. п. 3, 4, 7, 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

З метеріалів справи вбачається, що наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06 листопада 2015 року № 205/05 «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1» відповідачем до начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді догани.

Згідно із зазначеним наказом до позивача застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов'язків, що було виявлено за результатами позапланової перевірки, проведеної на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07.09.2015 № 571/6 «Про проведення позапланової перевірки щодо дотримання державними реєстраторами відділів державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Голосіївського, Деснянського та Печерського районів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підгіриємців», а саме: самостійне скасування проведення реєстраційної дії - внесення змін до установчих документів ТОВ «ДОН КТМ ПЛАСТ».

Підставою винесення наказу були копія довідки про результати позапланової перевірки відділів державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Голосіївського, Деснянського та Печерського районів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 14.09.2015 року № 5; подання заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації - начальника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сигидина В.М., поясненя ОСОБА_1

Із довідки про результати позапланової перевірки відділів державної реєстрації від 14.09.2015 року № 5 вбачається, що позивач після виявлення порушень при вчиненні реєстраційних дій відносно ТОВ «ДОН КТМ ПЛАСТ», з метою запобігання та недопущення рейдерства щодо товариства, реєстраційну дію від 06.05.2015 року за № 4040717 в ЄДР скасувала. Разом з тим, закон не передбачає скасування державним реєстратором самостійно реєстраційних дій, у зв'язку із чим запропоновано позивача притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивача 06 листопада 2015 року наказом № 205/05.

Згідно з вимогами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вищевказаний наказ про застосування дисциплінарного стягнення був виданий відповідачем з порушенням положень ст. 148 КЗпП України в строки, які перевищували місячний термін з дня виявлення проступку, а тому цей наказ є протиправним.

Крім цього з матеріалів справи вбачається, що наказом Наказом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 13 жовтня 2015 року № 193/05 «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1» відповідачем до начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді затримки до одного року у присвоєні чергового рангу.

Підставою для видання вказаного наказу стали: довідка за результатами позапланової перевірки дотримання начальником відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві вимог чинного законодавства та виконання службових обов'язків під час проведення реєстраційних дій відносно ТОВ «ПЛАТО ПЛЮС» від 30.09.2015, подання заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації - начальника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сигидина В.М пояснення ОСОБА_1

Згідно вказаної довідки, позивач помилково внесла 24.06.2015 відомості до ЄДР скасувавши попередню реєстраційну дію ОСОБА_4 1022051) безпідставно, оскільки до відділу державної реєстрації Голосіївського району не надходили нові рішення суду та документи, які зобов'язували вчинювати реєстраційну дію, внаслідок чого, директором ТОВ «ПЛАТО ПЛЮС» стала ОСОБА_5 А також 31.08.2015 здійснила реєстраційну дію на виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_2, одночасно порушивши статтю 19 Закону про реєстрацію, прийнявши документи на внесення змін без примірника оригіналу (ксерокопії, нотаріально засвідченої копії) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначеної особи, що є обов'язковим документом при зміні відомостей про юридичну особу, пов'язані зі зміною керівника та статтю 19 Конституції України, оскільки Макарівський районний суд не зобов'язав державного реєстратора внести зміни до ЄДР, таким чином ОСОБА_1 перевищила свої службові повноваження, у зв'язку із чим комісією рекомендовано позивача до дисциплінарної відповідальності.

Як зазначалося, 27 листопада 2015 року відповідачем згідно з наказом № 3270/03 «Про звільнення ОСОБА_1» позивача звільнено з посади начальника відділу- державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених на неї трудовим договором.

Вказаний оскаржуваний наказ винесено на підставі подання заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації - начальника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сигидина В.; копія скарги ОСОБА_2 від 24.08.2015, копія довідки за результатами позапланової перевірки дотримання начальником відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві вимог чинного законодавства та виконання службових обов'язків під час проведення реєстраційних дій відносно ТОВ «ПЛАТО ПЛЮС» від 30.09.2015, копія довідки про результати виїзної позапланової перевірки відділів державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського, Деснянського та Печерського районів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції' місті Києві від 14.09.2015 №5.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 зазначеної постанови, за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й такого, що не втратив юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не зазначено за яке саме порушення трудової дисципліни до позивача застосовано такий захід дисциплінарного стягнення як звільнення, коли таке порушення мало місце та у чому саме воно полягало.

Зазначене свідчить про те, що до позивача одночасно за два проступки застосовано три заходи дисциплінарного стягнення.

Крім цього, матеріали справи містять копію листка непрацездатності, згідно якого з 27 листопада до 2 грудня 2015 року позивач перебувала на лікарняному.

Відповідно до частини 3 статті 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті).

Також,судом встановлено, що позивач є одинокою матір'ю, оскільки розлучена, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.04.2004 року, і самостійно виховує малолітню дитину, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Таким чином, відповідачем грубо порушено передбачені державою гарантії одинокої матері на працю.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу від 21 листопада 2015 року № 3270/03 «Про звільнення ОСОБА_1» та поновлення на посаді підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Щодо розміру сум грошового утримання, що підлягає стягненню на користь Позивача, суд керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Так, згідно довідки Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 2343 від 28.12.2015 року про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1, середньомісячна заробітна плата позивача становить 3 109,95 грн., а середньоденна заробітна плата складає 148,09 грн.

Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача за 2015 рік дорівнює 24, кількість робочих днів за 2016 рік дорівнює 212.

Відповідно середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 30 листопада 2015 року по 07 листопада 2016 року складає 34 949,24 грн.

Відповідно до п.2 та п.3 ч. 1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, постанова суду в частині поновлення Позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Позивача.

Керуючись положеннями ст.2, ст.17, ст.71, ст.86, ст. 128, 158-ст. 163 ст 167 ст 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06 листопада 2015 року 205/05 «Про застосування заходу дисциплінарного впливу до ОСОБА_1»;

Визнати протиправним та скасувати наказ від 27 листопада 2015 року № 3270/03 «Про звільнення ОСОБА_1» відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України;

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві з 30.11.2015 року;

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.11.2015 по 07.11.2016 в розмірі 34 949,24 грн.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Голосіївського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Звернути до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного територіального управління юстиції у місті Києві суму середньомісячної заробітної плати позивача в межах одного місяця в розмірі 3 109,95 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій