Справа № 2604/12214/12
Суддя: Астахова О. О.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Астахової О.О.

при секретарі - Швидкій Л.В. .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз»яснення ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2016 року по справі № 2604/12214/12 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними, та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Представник заявника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про роз»яснення ухвали Дніпровського районного суду м. Кива від 29 липня 2016 року по справі № 2604/12214/12 шляхом зазанчення правових норм, у яких йдеться про право звернення до суду із заявою про зміну способу виконання рішення лише у разі неможливості його виконання і про необхідність стягувача, а не борждника доводити неможливість виконання рішення у раніше встановлений судом спосіб.

Мотивуючи заяву тим, що Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29.07.16 по справі №2604/12214/12 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанов Вищого адміністративного суду України від 28.05.14 по справі №2604/12214/12 за його позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Проте означена ухвала суду є незрозумілою, а саме: зміст абзацу 6 сторінки 3 ухвали від 29.07.16 року де наведено зміст речення 1 ч.1 статті 263 КАС України, з якого убачається право учасників виконавчого провадження на звернення до суду із заявою про зміну способу виконання рішення у разі наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення.

Також не зрозумілим є абзац 8, 10 сторінки 3 ухвали від 29.07.16 де суд приходить до висновку про наявність такого права лише у разі неможливості виконання рішення та абзац 13 сторінки 3 ухвали де вказано, що «заявником не надано доказів існування виняткових обставин, що можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб».

Крім того, на думку представника заявника, судом не вірно зазначено у абзаці 14 сторінки 3 ухвали від 29.07.16 року, що представник позивача пояснила, що «виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів».

Представник позивача не погоджується з тим, що саме ця особа має пояснювати суду причини невиконання судових рішень відповідачем і заперечує проти обгрунтування висновків суду таким посиланням, якого в судовому засіданні не було.

У судовому засіданні мова йшла про те, що відповідач посилається на відсутність фінансування, але представник позивача таку позицію заперечувала тим, що інші судові рішення виконуються відповідачем і така його позиція лише дискримінує позивача у порівнянні з іншими особами.

З огляду на наведене представник заявника просила суд про задоволення заяви.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заяву підтримали та просили суд виходячи з доводів, якими вона обґрунтовується вимоги задовольнити. Одночасно представник заявника пояснила, що вона не погоджується з мотивами, з яких суд виходив відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 28.05.14 року по справі №2604/12214/12 за його позовом до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, які містяться у абзацах 6, 8, 10 сторінки 3 ухвали від 29.07.16 року, а також факти, які суд вважає встановленими зокрема, щодо пояснень наданих представником позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали адміністративної справи у п'яти томах, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29.07.16 року по справі №2604/12214/12 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 28.05.14 року по справі №2604/12214/12 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Означена ухвала суду у встановленому законом порядку не оскаржувалась і станом на день розгляду даної заяви набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Як убачається із заяви про роз»яснення ухвали Дніпровського районного суду м. Києва 29.07.2016 року та наданих у судовому засіданні поясненнях представника заявника ОСОБА_2, вона не погоджується з висновками суду, з яких суд виходив відмовляючи у заяві ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 року, а також із обставинами встановленими судом під час постановлення ухвали.

З огляду на означене підстави, виходячи з яких, представник заявника посилається при зверненні з даною заявою, не є підставами у розумінні ст. 170 КАС України для роз»яснення судового рішення, а ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 29.07.16 року по справі №2604/12214/12 якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 28.05.14 року є цілком зрозумілою і роз»яснення не потребує.

А відтак, суд не убачається підстав для роз'яснення ухвали Дніпровського районного суду м. Києва 29.07.2016 року, і приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 165, 170 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз'яснення ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2016 року по справі № 5604/12214/12 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними, та зобов'язання вчинити дії- залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суду м. Києва. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня лтримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Київським апеляційним адміністративним судом.

С у д д я :