Справа № 505/3752/16-а
Суддя: Нікітішин В. П.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/3752/16-а
Провадження №2-а/505/78/2016
П О С Т А Н О В А

І М ЕНЕМ У К Р А Ї Н И

08.11.2016 року суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Нікітішин В. П. розглянувши у порядку скороченого провадження в м. Подільську Одеської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Котовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 25 жовтня 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Котовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.11.2015 року він звернувся до відповідача з заявою про переведення пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, але йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважає дану відмову незаконною та необґрунтованою по наступним підставам.

Він є інвалідом 2 групи з дитинства, непрацездатний та перебував на утриманні свого батька ОСОБА_2

ОСОБА_2 був звільнений з Котовського цукрового заводу у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності з 14.09.1982 року.

ОСОБА_2 не перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Котовську, здійснював догляд за дитиною-інвалідом, якому виповнилося 16 років 24.10.1990 року, що дає йому право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, до трудового стажу ОСОБА_2 має бути зараховано період догляду за дитиною-інвалідом з 15.09.1982 року до 24.10.1990 року, тобто 8 років 1 місяць 9 днів.

Вважає, що відмова відповідача у призначенні йому пенсії порушує його законні права на соціальний захист, тому задля поновлення цих прав він змушений звернутися до суду.

Позивач просить суд зарахувати період догляду ОСОБА_2 за інвалідом дитинства ОСОБА_1 з 15.09.1982 року до 24.10.1990 року включно, а саме 8 років 1 місяць 9 днів, в трудовий стаж; зобов'язати Котовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, починаючи з 11.11.2015 року.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки справа розглядається в порядку скороченого провадження без присутності сторін відповідно до ст. 183-2 КАС України.

Представник Котовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області направив до суду письмові заперечення, згідно яких проти задоволення позову заперечував. Зазначав, що здійснити та провести перерахунок позивачу пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника немає законних підстав, оскільки, по-перше, управління має сумніви з приводу факту догляду померлого за позивачем в період з 15.09.1982 року до 24.10.1990 року, так як копія характеристики з Білгород-Днітстровського дитячого дому-інтернату, подана позивачем, підтверджує факт знаходження позивача у вищевказаний період в даному закладі; по-друге, позивачем пропущено строк на звернення до суду з вказаним позовом. Враховуючи вищенаведене, відповідач просив відмовити у задоволенні позов у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи з дитинства, безстроково.

Батько позивача - ОСОБА_2 був звільнений з Котовського цукрового заводу у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності з 14.09.1982 року, що підтверджується архівною довідкою виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області №123 від 10.08.2016 року.

ОСОБА_2 не перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Котовську.

26.08.2016 року позивач звернувся до Котовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області з заявою щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника.

Листом №663 від 26.08.2016 року Котовським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області позивачу було повідомлено, що його батько ОСОБА_2 помер у віці 58 років, відповідно до ч.1 ст. 36 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, тобто для осіб від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років. За документами, страховий стаж ОСОБА_2 становить 5 років 10 місяців 24 дні, тому для призначення пенсії по втраті годувальника немає законних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії, в тому числі у зв'язку з втратою годувальника, визначаються Законом України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень, викладених у статті 36 цього Закону (у редакції яка була чинна на час призначення пенсії), пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону, непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Аналогічні положення закріплені і в ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Виходячи з аналізу вищевикладених норм, діти старші 18 років мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника лише у тому випадку, якщо інвалідність фактично настала до досягнення ними повноліття.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Як вбачається з листа Котовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №27/К-2 від 02.09.2016 року, вперше позивачу призначена соціальна пенсія як інваліду з дитинства відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 21.04.1995 року згідно заяви № 81 від 21.04.1995 р. його опікуна - ОСОБА_3. До пенсійної справи долучена довідка ВТЕК серії ВТК-19 №013097 про первинний огляд інваліда, дата огляду - 02.08.1990 р.. група інвалідності - друга, причина інвалідності - інвалід з дитинства, інвалідність встановлена довічно.

Матеріали справи не містять жодних доказів перебування позивача на утриманні померлого годувальника. Крім того, копія характеристики з Білгород-Днітстровського дитячого дому-інтернату, наявна у матеріалах справи, дає підстави вважати про знаходження позивача у спірний період в даному закладі.

Згідно п. 14 ст. 11 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

На запит управління до Котовської МСЕК отримано інформацію про визнання ОСОБА_2 інвалідом 2 групи загального захворювання з 02.08.1982 р. по 05.09.1983 р., відомостей про подовження інвалідності в архівах МСЕК не знайдено, архів частково зруйнований.

Тобто призначити пенсію по втраті годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого годувальника теж не є можливим.

Таким чином, період з 02.08.1982 р. по 05.06.1983 р. не може бути зарахованим до страхового стажу батька позивача, оскільки відповідно до ст.1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи, які визнані інвалідами є непрацездатними.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд вважає правомірними дії відповідача про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший, через відсутність достатніх підстав для такого переведення, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до Котовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області є не обґрунтований та не підлягає до задоволення.

Твердження сторони відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач має право за власним бажанням у будь-який час перейти з одного виду пенсії на інший.

Керуючись ст.ст. 183-2, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Котовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобов'язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Постанову суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд який її постановив протягом 10 днів з дня отримання її копії, складеної у повному обсязі.

С у д д я -

Постанову складено у повному обсязі 08.11.2016 року.