Справа № 825/1569/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Справа № 825/1569/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Фаворит» до Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови та зняття арешту,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Фаворит» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - відповідач) про:

1) скасування постанови від 20.01.2015 р. ВП № 46078916 про стягнення виконавчого збору;

2) зняття арешту та заборони відчуження, що були накладені постановою державного виконавця від 20.01.2015 р. ВП № 46078916 на майно позивача, а саме на:

- автомобіль марки DAF, модель FT95 XF 480, вантажний сідловий тягач - Е, 2004 р. в., шасі (кузов, рама) № XLRTE47XS4E654663, реєстраційний № АА4938МН, зареєстрований ВРЕВ - 13 УДАІ в м. Києві 04.09.2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС949602, виданого ВРЕВ-13 УДАІ в м. Києві 04.09.2012;

- напівпричіп марки SCHMTZ, модель S 01, Н/П - бортовий тентовий - Е, 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) №WSWS301, реєстраційний № АА6185ХО, зареєстрований ВРЕВ - 13 УДАІ в м. Києві 04.09.2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС949601, виданого ВРЕВ-13 УДАІ в м. Києві 04.09.2012.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, так як на думку апелянта, оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.12.2014 р. приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. було видано виконавчий напис № 3322 про звернення стягнення на предмет застави за договором від 06.09.2012 р., укладеним між позивачем і ПАТ «Промислово-фінансовий банк» для забезпечення виконання позивачем його зобов'язань перед Банком за кредитним договором від 06.09.2012 р. № 32-2063/12, а саме на транспортні засоби позивача:

- автомобіль марки DAF, модель FT95 XF 480, вантажний сідловий тягач - Е, 2004 р. в., шасі (кузов, рама) № XLRTE47XS4E654663, реєстраційний № АА4938МН, зареєстрований ВРЕВ - 13 УДАІ в м. Києві 04.09.2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС949602, виданого ВРЕВ-13 УДАІ в м. Києві 04.09.2012 (далі - автомобіль);

- напівпричіп марки SCHMTZ, модель S 01, Н/П - бортовий тентовий - Е, 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) №WSWS301, реєстраційний № АА6185ХО, зареєстрований ВРЕВ - 13 УДАІ в м. Києві 04.09.2012, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ААС949601, виданого ВРЕВ-13 УДАІ в м. Києві 04.09.2012 (далі - напівпричіп).

У зазначеному виконавчому написі нотаріуса також вказано, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеного майна позивача пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Промислово-фінансовий банк» у розмірі 211989,54 грн.

13.01.2015 р. на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса та заяви стягувача ПАТ «Промислово-фінансовий банк» від 05.01.2015 р. заступником начальника Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ Помилуйком А.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46078916, в якій позивачу як боржнику надано семиденний строк для добровільного виконання виконавчого документу.

Вказану постанову позивачем було отримано 22.01.2015 р.

20.01.2015 р. відповідачем винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження, якою накладено арешт на вищевказаний автомобіль і напівпричіп боржника.

У цей же день, 20.01.2015 р. відповідачем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 46078916, відповідно до якої вирішено стягнути з позивача (боржника) виконавчий збір у розмірі 21453,95 грн.

Копію зазначеної постанови позивач не отримував.

13.05.2015 р. у зв'язку з добровільним виконанням зобов'язань перед стягувачем ПАТ «Промислово-фінансовий банк» позивачем було подано заяву про повернення виконавчого документу Стягувачу.

26.05.2015 р. заступником начальника Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ Помилуйком A.C. на підставі вказаної вище заяви, а також п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Копію зазначеної постанови TOB «ЛК «Фаворит» отримало в червні 2015 року.

22.07.2016 р. при зверненні ТОВ «ЛК «Фаворит» до відповідних сервісних центрів МВС для здійснення відчуження (перереєстрації) транспортних засобів, йому стало відомо про те, що вищевказаний автомобіль та напівпричіп й досі перебувають під арештом в рамках виконавчого провадження № 46078916.

При зверненні 22.07.2016 р. до Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ позивачем було отримано інформацію про те, що в рамках виконавчого провадження № 46078916 заступником начальника Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ Помилуйком A.C. 20.01.2016 р. винесено постанову про стягнення з ТОВ «ЛК «Фаворит» виконавчого збору.

04.08.2016 р., ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, а саме з постановою заступника начальника Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ Помилуйко A.C. від 20.01.2016 р., позивачу стало відомо про стягнення з ТОВ «ЛК «Фаворит» виконавчого збору у розмірі 21453,95 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, а також протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з транспортних засобів, належних позивачу, він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично був позбавлений можливості виконати виконавчий напис нотаріуса у строк, встановлений державним виконавцем, тобто до 20.01.2015 р., оскільки копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження була ним отримана лише 22.01.2015 р., а також з того, що після виконання позивачем його зобов'язань та повернення стягувачу виконавчого документа відпали підстави для обтяження вищевказаних транспортних засобів товариства.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та у відповідній редакції (далі - Закон № 606-XIV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частинами 1, 4 ст. 31 Закону № 606 визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Згідно зі ст. 27 № 606 у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 28 Закону № 606 у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржйика - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У ч. 1, 2 ст. 50 Закону № 606 закріплено, що в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що обов'язку боржника виконати його зобов'язання у межах відповідного виконавчого провадження в строки, визначені постановою про його відкриття, кореспондує обов'язок державного виконавця забезпечити своєчасне отримання боржником копії такої постанови.

Тож, правові підстави для початку примусового виконавчого провадження та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору, виникають в разі невиконання ним своїх зобов'язань у строк, наданий для добровільного виконання, за умов, що він своєчасно отримав копію відповідної постанови державного виконавця.

Крім того, з наведених правових норм вбачається, що виконання боржником своїх обов'язків у виконавчому провадженні виключає доцільність подальшого обтяження його майна та зумовлює виникнення в органу ДВС зобов'язання зняти арешт, зазначивши про це у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова від 20.01.2015 р. про стягнення з позивача виконавчого збору була прийнята відповідачем до того, як позивач отримав копію постанови від 13.01.2015 р. про відкриття виконавчого провадження - 22.01.2015 р., тобто передчасно та без забезпечення реалізації права позивача на своєчасне отримання копії вказаної постанови, що фактично призвело до позбавлення його можливості виконати зобов'язання перед стягувачем у визначені нею строки.

Крім того, після виконання позивачем його зобов'язань перед стягувачем відповідачем не було знято арешт з майна ТОВ «ЛК «Фаворит» (транспортних засобів), що призвело до порушення вимог ст. 50 Закону № 606 та обмежує права позивача як власника цього майна на розпорядження ним.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваної постанови державного виконавця від 20.01.2015 р., необхідності її скасування та зняття арешту з автомобіля та напівпричепу позивача.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому Суд наголосив на важливості принципу «належного урядування», відповідно до якого в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Доводи апелянта про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2015 р. була направлена позивачу, а також про те, що позивач звернувся із заявою про виконання лише 13.05.2015 р., апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки, як було встановлено вище, зазначена постанова позивачем була отримана після закінчення встановленого нею строку на добровільне виконання та прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору, тобто несвоєчасно і він не мав реальної можливості виконати свої обов'язки перед стягувачем у визначені нею строки, а факт виконання ним своїх зобов'язань 13.05.2015 р. у даному випадку знаходиться поза межами спірних правовідносин.

Твердження апелянта про те, що Інструкція № 74/5, на яку посилається суд першої інстанції, втратила чинність, окрім деяких пунктів, що не стосуються спірних правовідносин, колегія суддів приймає до уваги та вважає обґрунтованими, однак, помилкове застосування судом першої інстанції норм вказаної Інструкції не призвело до неправильного вирішення справи, а отже, у відповідності до ст.202 КАС України, не є правовою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Посилання апелянта на те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як було правильно встановлено судом першої інстанції, копія постанови про стягнення виконавчого збору від 20.01.2015 р. позивачем отримана не була і фактично він дізнався про неї лише в липні 2016 року.

Таким чином, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не надав суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 70 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним оскаржуваного рішення та його бездіяльності щодо не зняття арешту, та не переконав судову колегію у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно та правильно встановлено фактичні обставини справи, дотримано вимоги ст. 159 КАС України і, у відповідності до ст. 200 КАС України, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 09 листопада 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.