Справа № 452/3489/14-а,2-а/455/26/2015
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р. Справа № 876/11820/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Медведика Богдана Михайловича на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Самбірської міської ради Львівської області, головного архітектора міста Самбора Медведика Богдана Михайловича про визнання неправомірними дій та бездіяльності Самбірської міської ради Львівської області щодо затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, визнання незаконними дій головного архітектора м. Самбора Медведика Богдана Михайловича щодо складання висновку,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_2 21.11.2014року звернулась в суд з позовом до Самбірської міської ради Львівської області, головного архітектора міста Самбора Медведика Б. М. про визнання неправомірними дій та бездіяльності Самбірської міської ради Львівської області щодо затверд ження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, визнання незаконними дій головного архітектора м. Самбора Медведика Б. М. щодо складання висновку.

У своєму позові зазначила, що в лютому-березні 2013 року зверталась до Самбірської міської ради Львівської області із заявою та відповідними додатками до неї про затвердження Технічної документації із землеустрою на земельну ділянку щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, розробленої Симбірським міським відділом ДП «Центр державного земельного кадастру» згідно з Державним актом на право власності на землю, виданого 20 жовтня 1999 року на ім'я ОСОБА_2 в зв'язку із відчуженням частини земельної ділянки ОСОБА_3 та в зв'язку із оформленням права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Листом №535/2-17 від 18 квітня 2013 року, підписаним першим зас тупником міського голови м. Самбір, ОСОБА_2 повідомлено, що її звер нення було предметом розгляду постійної комісії ради з питань землекори стування, будівництва та архітектури від 09 квітня 2013 року. За резуль татами розгляду заяви ОСОБА_2 комісія прийшла до висновку, що, оскільки між ОСОБА_2 та її сусідом (без зазначення яким саме) є неврегульовані питання по користуванню суміжними земельними ділянками і дане питання розглядається в судовому порядку, то комісія (до закінчення судового процесу) не може погодити ні площу, ні межі земельної ділянки. Додатком до такого листа-відповіді став Висновок головного архітектора м. Самбора Медведика Б.М. від 20 лютого 2013 року, який і є сусідом ОСОБА_2 та суміжним землекористувачем, про неможливість погодження земель ної документації по АДРЕСА_1.

Чекаючи на рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради, ОСОБА_2, отримавши Висновок головного архітектора м. Самбора Медведика Б.М. від 20 лютого 2013 року звернулась до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» для надання роз'яснень з приводу зауважень головного архітектора (суміжного землекористувача) Медведика Б.М. Згідно з відповіддю №10/03 від 06 березня 2013 року, площа земельної ділянки згідно рішення виконкому Самбірської міської ради від 16 вересня 1999 року №396, на підставі якого було видано Державний акт на право власності на землю, виданого 20 жовтня 1999 року на ім'я ОСОБА_2, не змінилася, то й причин вважати, що погоджені (в тому числі і Медведиком Б.М.) межі із суміжними землекористувачами не відповідають державному акту відсутні, порушень прав суміжних землекористувачів немає.

ОСОБА_2 у серпні 2014 року повторно звертається в Самбірську міську раду Львівської області з проханням виконати ті функції, які в повинен виконувати орган місцевого самоврядування, із наданням організації Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», що спростовував всі висновки головного архітектора м. Самбора Медведика Б.М..

Однак, 08 серпня 2014 року ОСОБА_2, отримує відповідь з Самбірської міської ради №К-1579/2-17, із змісту якої вбачається, що виконавчий комітет Самбірської міської Ради не може сформувати висновок про наявні обмеження та сервітути у зв'язку із тим, що ОСОБА_2 не представлені оригінал технічної документації в яку входить акт погодження і встановлення меж земельної ділянки з суміжними власниками та земле користувачами, скільки у висновку мають бути враховані їх зауваження, в тому числі і зауваження висловлені у висновку головного архітектора міста 20.02.2013 року за №1/1-27.

Відповіддю Самбірської міської ради від 08.08.2014 року №К-1579/2-17 чітко не визначено, чи вони надали відмову від надання висновку про обмеження і сервітути, чи їм необхідно подати додаткові документи для надання висновку.

Таким чином, Самбірська міська рада використовуючи свої владні повноваження в інтересах свого працівника Медведика Б.М., що був головним архітектором м. Самбора (на час звернення) та суміжним землекористувачем із заявницею, не вживає жодних заходів щодо надання обґрунтованої відповіді на заяву ОСОБА_2, що порушує її право власності на землю (в частині вільного розпорядження), яке гарантоване Конституцією України (стаття 41).

З такими діями та бездіяльністю Симбірської міської ради, що виражаються у відмові погодження площі земельної ділянки (видачі вис новку щодо відсутності встановлення сервітутів та обмежень) ОСОБА_2 та відсутності будь-якої інформації щодо причин бездіяльності (ненадання публічної інформації) категорично не погоджується, вважає такі дії неправомірними та такими, що порушують право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку у АДРЕСА_1.

Як вбачається з Державного акту на право власності на землю, виданого 20 жовтня 1999 року на ім'я ОСОБА_2, на підставі рішення виконкому Симбірської міської ради від 16 вересня 1999 року №396, ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку ще в 1999 році до вступу в дію Земельного кодексу (2001 року) та відповідно до формування земельного кадастру в Україні.

Оскаржуваною постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.11.2015 року позовну заяву - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі Медведик Б. М. просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. В своїх вимогах наполягав на своєму висновку від 20.02.2013 року, який він давав ОСОБА_2, коли був головним архітектором м. Самбір.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що викладені у висновку головного архітектора м. Самбора були предметом розгляду в Старосамбірському районному суді Львівської області. За результатами розгляду цивільної справи №455/326/13 Старосамбірським районним судом Львівської області було винесене Рішення від 27 листопада 2013 року, яким відмовлено Медведику Б.М. в задоволенні позов ної вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку на АДРЕСА_1 НОМЕР_1 від 22 жовтня 1999 року в зв'язку із пропуском строку позовної давності. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2014 року зазначене Рішення Старосамбірського районного суду Львівської обла сті від 27 листопада 2013 року скасоване в цій частині та прийнято нове рішення, яким також відмовлено Медведику Б.М. в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку на АДРЕСА_1 НОМЕР_1 від 22 жовтня 1999 року за безпідставністю позовних вимог. Зазначене судове рішення набрало законної сили, а відтак в силу ст. 72 КАС України носить преюдиційний характер;

Згідно Технічної документації для будівництва і обслуговування жит лового будинку виготовленої ДП «ЦДЗК» 2013р., на в Акті перевірки встановлених меж зем. ділянки встановлено, що земельна ділянка, яка обслуговує житловий будинок в АДРЕСА_2 відповідає державному акті 1999 р. і вданий час не змінилась.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України виз начено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері пуб лічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, орга нів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших су б'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі зако нодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка су б'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, сво бод, та інтересів фізичних та юридичних осіб. Про, що свідчить позиція Самбірської міської ради по відношенню до ОСОБА_2.

Відповідно до п.2 ч.4. ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги і про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Отже, враховуючи вищенаведене суд вважає, що Самбірська міська рада своєю бездіяльністю у вигляді неприйняття належного рішення щодо погод ження чи непогодження технічної документації ОСОБА_2 на земельну ділянку, а також своїми діями щодо надання відповіді на звернення ОСОБА_2 листом №К-1579/2-17 від 08 серпня 2014 року на підставі висновку №1/1-27 від 20 лютого 2013 року порушує законні права ОСОБА_2 Головний архітектор м. Самбора (на момент виникнення спірних правовідносин) Медведик Б.М. своїми діями, щодо складання висновку про неможливість погодження технічної документації ОСОБА_2 на земельну ділянку від 20 лютого 2013 року теж порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_2.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеу строю, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до п.2 Перехідних положень ЗУ «Про державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадас трового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здій снюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо вста новлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комуна льної власності).

Таким чином, ОСОБА_2 вже маючи у власності земельну ділянку на підставі державного акту звернулась до землевпорядної організації для виго товлення технічної документації із землеустрою. Така документація була виготовлена у вигляді Технічної документації із землеустрою на земельну ділянку щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Самбірським міським відділом ДП «Центр державного земельного кадастру» та надана на погодження до Самбірської міської ради Львівської області.. При цьому жодних змін меж чи цільового призначення (чи інших можливих змін) земельна ділянка ОСОБА_2 з моменту її надання у власність Самбірською міською радою Львівської області згідно з рішенням виконкому Самбірської міської ради від 16 вересня 1999 року №396, - не зазнала. Зазначене було підтверджено Актом встановлення меж від 04 лютого 2013 року, в якому було встановлено, що межі в натурі відповідають попередньому Державному акту і в даний час не змінилась (а.с. 112). У своєму висновку від 20 лютого 2013 року (який став підставою бездіяльності Самбірської міської ради), лист 08.08.2014р. , головний архітектор м. Самбора Медведик Б.М. зазначає, що в Акті встановлення меж від 04 лютого 2013 року недостовірно встановлено межі за попереднім державним актом, оскільки розмір земельної ділянки збільшився орієнтовно на 5 кв.м, що вирахувано ним чисто арифметичним методом. Такі висновки головного архітектора не ґрунтуються на будь-яких допустимих доказах, а саме на висновках спеціалістів в земельній галузі. Зазначене також підтверджене вищезгаданим листом Державного підприємства «Центр державного земель ного кадастру» №10/03 від 06 березня 2013 року, що є спеціалізованою організацією в даному випадку.

Головний архітектор вказує на необхідність усунення розбіжностей, згідно Закону про земельний кадастр, шляхом проведення процедури виго товлення проекту відведення земельної ділянки. Такий висновок архітектора не підтверджується конкретною правовою нормою (зазначенням статті), а відтак має виключно загальний характер, оскільки не зрозуміло, на якій підставі ОСОБА_2 зобов'язана виготовляти проект відведення на земельну ділянку, яку має у власності з 1999 року Державний акт .

У своєму висновку головний архітектор також зазначає, що в Держав ному акті від 20 жовтня 1999 року вказано, що земля передається для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що є порушенням ст. 373 Земельного кодексу України. Таке порушення проявляється в тому, що ОСОБА_2 у 2010 році здійснено надбудову самочинного мансардного поверху та перетнуто південну межу земельної ділянки більше, ніж на 1,5 м. Зазначене є лише припущенням Медведика Б.М., оскільки ОСОБА_2 виготовила тех. документацію.

Отже Самбірська міська рада при прояві бездіяльності щодо погодження технічної документації ОСОБА_2 повинна була перевірити «факти», заз начені у висновках головного архітектора, а лише тоді повідомляти ОСОБА_2 про необхідність врахування таких висновків в технічній документації.

Також у своєму висновку головний архітектор м. Самбора зазначає, що ОСОБА_2 порушуються правила добросусідства, тобто права суміжних землекористувачів, яким фактично є він. Це означає, що Медведик Б.М. складаючи такий висновок діяв упереджено по відношенню, як на той час головний архітектор до своєї сусідки ОСОБА_2.

У відповіді Симбірської міської ради від 08.08.2014 року №К-1579/2-17 зроблено посилання на п. 3.12. розділу 3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх зак ріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 року за № 376 та ст..198 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 3.12. розділу 3 Інструкції про встановлення (віднов лення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 року за № 376, «закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (корис тувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж; зе мельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж: за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межо вими знаками меж; земельної ) ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською пош тою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Однак, в даному випадку Самбірська міська рада Львівської області знаходить неправильне застосування цієї правової норми. Відповідно до п. 2 Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затверд ження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» від 18.05.2010 року за № 376, Установити, що межові знаки, які встановлені з метою зак ріплення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) до набрання чинності цим наказом, є дійсними і підлягають заміні лише при добро вільному зверненні власника (користувача) земельної ділянки. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку у 1999 році (до прийняття зазначених вище Наказу та Інструкції), то й застосовувати в даному випадку п.3.12 Інструкції Самбірська міська рада не мала права.

Крім цього при виготовленні технічної документації у 2012 році для отримання кадастрового номеру на земельні ділянки по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 для власних потреб головний архітектор підписав акт уз годження меж таких земельних ділянок, які відповідають межам земельної ділянки ОСОБА_2 згідно її акту узгодження меж від 04 лютого 2013 року, і жодних претензій чи застережень Медведик Б.М. - не висловлював.

Всі факти, що викладені у висновку головного архітектора м. Самбора були предметом розгляду в Старосамбірському районному суді Львівської області. За результатами розгляду цивільної справи №455/326/13 Старосамбірським районним судом Львівської області було винесене Рішення від 27 листопада 2013 року, яким відмовлено Медведику Б.М. в задоволенні позов ної вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку на АДРЕСА_1 НОМЕР_1 від 22 жовтня 1999 року в зв'язку із пропуском строку позовної давності. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2014 року зазначене Рішення Старосамбірського районного суду Львівської обла сті від 27 листопада 2013 року скасоване в цій частині та прийнято нове рішення, яким також відмовлено Медведику Б.М. в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку на АДРЕСА_1 НОМЕР_1 від 22 жовтня 1999 року за безпідставністю позовних вимог. Зазначене судове рішення набрало законної сили, а відтак в силу ст. 72 КАС України носить преюдиційний характер.

Згідно Технічної документації для будівництва і обслуговування жит лового будинку виготовленої ДП «ЦДЗК» 2013р., на в Акті перевірки встановлених меж зем. ділянки встановлено, що земельна ділянка, яка обслуговує житловий будинок в АДРЕСА_2 відповідає державному акті 1999 р. і вданий час не змінилась.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України виз начено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері пуб лічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, орга нів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших су б'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі зако нодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка су б'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, сво бод, та інтересів фізичних та юридичних осіб. Про, що свідчить позиція Самбірської міської ради по відношенню до ОСОБА_2.

Відповідно до п.2 ч.4. ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги і про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Отже, враховуючи вищенаведене суд вважає, що Самбірська міська рада своєю бездіяльністю у вигляді неприйняття належного рішення щодо погод ження чи непогодження технічної документації ОСОБА_2 на земельну ділянку, а також своїми діями щодо надання відповіді на звернення ОСОБА_2 листом №К-1579/2-17 від 08 серпня 2014 року на підставі висновку №1/1-27 від 20 лютого 2013 року порушує законні права та свободи ОСОБА_2 Головний архітектор м. Самбора (на момент виникнення спірних правовідносин) Медведик Б.М. своїми діями, щодо складання висновку про неможливість погодження технічної документації ОСОБА_2 на земельну ділянку від 20 лютого 2013 року теж порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_2

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Медведика Богдана Михайловича - залишити без задоволення.

Постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 17.11.2015 року у справі № 452/3489/14-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар