Справа № 813/6608/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 р. Справа № 876/4907/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача Мандзиняк Г.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі за позовом Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про арешт коштів на рахунках платника податків,

в с т а н о в и в:

Залізнична об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області) 30.12.2015 року звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просила накласти арешт на кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на відкритих рахунках в банківських установах.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права. Відповідно до положень п. 81.2 ст. 81 ПКУ у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, складається акт, який засвідчує факт відмови. Зазначає, що оскільки 30.11.2015 року посадовим особам податкового органу було відмовлено у допуску до проведення перевірки, керівником Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області правомірно прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача.

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконання наказу від 31.08.2015 №394 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3» службовим особам податкового органу було видано направлення на перевірку від 15.09.2015 : №508, 507, 506, 505, 504.

15.09.2015 посадовими особами ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області встановлено відсутність фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за податковою адресою, про що складено акти від 15.09.2015 №68/13-03-17-02 та від 16.09.2015 №70/13-03-17-02.

Листом від 17.09.2015 податковим органом скеровано запит про встановлення місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

На виконання наказу від 11.11.2015 №475 Про нову редакцію наказу від 31.08.2015 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 та законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014 службовим особам ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області було видано направлення на перевірку від 11.11.2015 №571, 572, 573, 574, 575, 576.

При здійснені виїзду на перевірку посадовими особами ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області встановлено відсутність фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за податковою адресою, про що складено акти від 11.11.2015 №78/13-03/17-02 та 12.11.2015 №79/13-03-17-02.

Податковим органом скеровано до оперативного управління ДПІ у Сихівському районі ГУ ДФС у Львівській області матеріали для здійснення заходів про встановлення місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Листом від 20.11.2015 №4593/07-04 ОУ ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області надано довідку про встановлення фактичного місцезнаходження (місце проживання) фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 20.11.2015 №900/07-04, в якій вказано адресу : АДРЕСА_1. Крім цього, в довідці встановлено, що в ході проведених заходів по встановленню місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 встановлено фактичне місце перебування за адресою : АДРЕСА_2.

На виконання наказу від 30.11.2015 №495 службовим особам ДПІ у Залізничному м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області було надано направлення на перевірку від 30.11.2015 №596, 599, 598, 597.

При здійснені виїзду на перевірку встановлено не допуск фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 посадових осіб ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до перевірки, про що складено акти від 30.11.2015 №83/17-02/НОМЕР_1 про відмову від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки, та від 30.11.2015 №82/17-02/НОМЕР_1 про відмову від підпису у направленнях на проведення документальної планової виїзної перевірки.

01.12.2015 року начальником ДПІ у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області прийнято рішення № 15920/13-03-17-02/540 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, копія якого направлена на адресу відповідача.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року за результатами розгляду апеляційної скарги визнано накази про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 протиправними, тому підстави для накладення арешту на кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у відкритих рахунках в банківських установах відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є вірним, виходячи з наступного.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пункту 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з п.п. 94.2.3, 94.2.4 п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством

Таким чином, вищевказаними правовими нормами передбачено обов'язковість наявності двох умов, які дозволяють застосувати адміністративний арешт майна платників податків, а саме: 1) наявність законних підстав для проведення фактичної перевірки; 2) факт відмови платника податків від проведення саме такої перевірки або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Згідно з п. 94.5 ст. 94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Відповідно до п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

З матеріалів справи видно, що начальником ДПІ у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області прийняте рішення № 15920/13-03-17-02/540 від 01.12.2015 року про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у зв'язку з відмовою платника податків від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки та відмовою від підпису у направленнях на проведення документальної планової виїзної перевірки.

Згідно з п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Таким чином, Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, у разі її недопуску платником податків до проведення перевірки, може прийняти рішення про арешт майна платника податків, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Проте, податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

Підпунктом 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

За змістом наведеної норми для виникнення у контролюючого органу права звернення до суду для застосування арешту коштів мають настати дві умови: 1) у платника податків виник податковий борг; 2) у платника податків відсутнє майно для погашення цього податкового боргу.

Проте, доказів наявності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу суду не надано.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.10.2016 №800/15215/16 ухвалу Львівського апеляційного адміністративному суду від 16.05.2016 та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі №813/6451/15, якими визнано протиправними дії Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області щодо проведення заходів по організації забезпечення виконання наказів від 31 серпня 2015 року за №394, від 11 листопада 2015 року за №475, від 30 листопада 2015 року за № 493 про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишено без змін.

Таким чином, згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для накладення арешту на кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у відкритих рахунках в банківських установах відсутні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року у справі №813/6608/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М.Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І.Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 07.11.2016 року.