Справа № 805/2612/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року справа №805/2612/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Казначеєва Е.Г., суддів: Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 р. у справі № 805/2612/16-а (головуючий І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, в якому просила, скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 27.07.2016 на суму штрафу у розмірі 10000 грн, податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2016 на суму штрафу у розмірі 3518 грн та податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2016 на суму штрафу у розмірі 510 грн (а.с.4-7).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с.62-65).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.71-74).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що посадовими особами відповідача до перевірки не пред'явлено службові посвідчення та направлення на перевірку, що є порушенням п. 81.1 Податкового кодексу України. Повідомлення про проведення планового заходу (фактичної перевірки) в порушення ч. 4 ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V ) та п. 81.1 ПК України, позивачу за 10 днів до дня проведення перевірки рекомендованим листом чи телефонограмою не було надіслано. Крім того, відповідачем порушено статтю 3 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII), якою визначено тимчасовий мораторій на проведення перевірок.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_2 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 16.03.2007 року. Позивач має Ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами від 18.05.2016 № 05/16/16/1/04170, з терміном дії з 22.05.2016 по 22.05.2017, місце торгівлі: АДРЕСА_1, відділ магазину (а.с.11). Також, позивачу до вказаної ліцензії від 18.05.2016 № 05/16/16/1/04170 видано додаток на право торгівлі алкогольними напоями з 22.05.2016 по 22.05.2017, внесено електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операції) - реєстраційний № КОРО у місці торгівлі Р (а.с.12).

Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області видано наказ від 07.07.2016 № 696 «Про проведення фактичної перевірки», яким керуючись пп.19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.18, 19-1.1.19, 19-1.1.20 п. 19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4, 20.1.6, 20.1.9 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.80.1 ст.80 та на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80, п.82.3 ст.82 ПК України , Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-BP (далі - Закон № 481/95-BP), наказано провести з 08.07.2016 року фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з питання дотримання вимог ПК України, Закону № 265/95-ВР, Закону № 481/95-BP, Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів та інших законодавчих актів за період з 01.01.2016 по 08.07.2016 року тривалістю не більше 10 діб (а.с.20).

08 липня 2016 року Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області видані направлення на перевірку № 271 та 272 щодо проведення фактичної перевірки позивача на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст. 75, п. 80.1, 80.2 ст.80 ПК України та наказу від 07.07.2016 № 696.

На підставі зазначеного наказу та направлень Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області проведено фактичну перевірку з питання додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Перевірка розпочата 08 липня 2016 року та закінчена 15 липня 2016 року.

Перед початком фактичної перевірки службовими особами відповідача проведено контрольну розрахункову операцію до початку перевірки платника податків, а саме придбано пачку цигарок «LM»

Копія наказу та направлення на перевірку були вручені продавцю за місцем проведення перевірки, що підтверджується розпискою на копії наказу та направленнях на перевірку (а.с.20 зворотній бік).

За результатами фактичної перевірки складено акт № 585/05-16-40/ від 15.07.2015 року (а.с.18-19). Зазначеним актом встановлено, що 08.07.2016 року о 11 год. 32 хв. було придбано 1 пачку цигарок «LM» за ціною 19 грн, з ціною на пачці 16 грн, у магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить ФОП ОСОБА_2 Таким чином порушено п. 14.1.106 ст.14 ПК України щодо максимальних роздрібних цін на підакцизні товари. У ході перевірки було складено відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування , реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 08.07.2016 року - сума склала 1759 грн. Також, до перевірки не надано документи пов'язані з перевіркою, чим порушено вимоги п. 85.2 ст.85 ПК України. За результатами перевірки встановлено порушення позивачем статті 11-1 Закону № 481/95-BP, пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, пункту 85.2 статті 85 ПК України.

В акті перевірки позивачу запропоновано з'явитись 20.07.2016 року до ГУ ДФС у Донецькій області для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання пояснень та документів щодо фактів викладених в акті. Позивачу запропоновано надати ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, накладні, акти прийому-передачі, товарно-транспорті накладні, платіжні документи.

Зазначений акт перевірки направлено засобами поштового зв'язку 15.07.2016 року та отриманий позивачем 19.07.2016 року (а.с.17, 54).

15 липня 2016 року відповідачем складено акт № 583-1/08-16 40 про відмову від отримання та підпису акта перевірки від 15.07.2016 року (а.с.55).

Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області на підставі висновків акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ від 27.07.2016 року, яким до позивача за порушення п. 14.1.106 ст. 14 ПК України та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України і ст. 11-1 Закону № 481/95-BP застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 10000,00 грн (а.с.23-24);

№ від 27.07.2016 року, яким до позивача за порушення п. 12 ст.3 Закону № 265/95-ВР та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України і п. 1 ст.17, ст..20 Закону № 265/95-ВР застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 3518,00 грн (а.с.25-26);

№ від 27.07.2016 року, яким до позивача згідно з пп.54.3 ст.54 ПК України за порушення ст. 85 ПК України застосовано штрафну санкцію у сумі 510,00 грн.(а.с.23-28).

Зазначені податкові повідомлення-рішення надіслані на адресу позивача супровідним листом від 27.07.2016 № 14081/05-16-40 (а.с.21-22).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зафіксовані у акті перевірки факти правопорушень не були спростовані позивачем належними та допустимими доказами.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

За пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 75.1.3 статті 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно пункту 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за умови пред'явлення направлення на проведення перевірки.

Відповідно до матеріалів справи, фактична перевірка проведена на предмет здійснення діяльності позивачем у відповідності до пункту 75.1.3 статті 75 ПК України.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, Наказ № 696 про проведення фактичної перевірки від 07.07.2016 був отриманий 08.07.2016 продавцем магазину, в якому здійснювалась перевірка ОСОБА_3 Зазначена особа перебуває у трудових відносинах з позивачем, що підтверджується трудовим договором від 12.04.2015, наказом про прийняття на роботу № 1 від 20.04.2016 року та розпискою на наказі про проведення фактичної перевірки (а.с.13-14, 20).

Тобто, вищезазначене свідчить, що податковим органом були дотримані вищезазначені вимоги законодавства щодо проведення фактичної перевірки позивача.

Окрім того, у силу приписів статті 81 Податкового кодексу України, позивач не був позбавлений права на недопущення посадових осіб до перевірки в разі порушення останнім вимог цієї статті, однак позивач не скористався вказаним правом та допустив посадових осіб до перевірки, а отже відповідачем фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки.

Стосовно встановленого порушення позивачем пункту 14.1.106 статті 14 ПК України та статті 11-1 Закону № 481/95-BP, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 14.1.106 статті 14 ПК України, максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів;

За статтею 11-1 Закону № 481/95-BP, встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

З метою приведення нормативно-правових актів до чинного законодавства, зокрема на виконання пункту 220.2 статті 220 розділу VI Кодексу, розроблено форму, порядок подання та складання декларації про МРЦ на підакцизні товари (продукцію), які затверджено наказом Міністерства фінансів України від 25.03.2015 N 359, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.04.2015 за N 413/26858 (далі - наказ № 359).

Так, пунктом 7 розділу II Порядку складання та подання декларації про МРЦ на підакцизні товари (продукцію), затвердженого наказом № 359, визначено, що установлені виробником або імпортером МРЦ на підакцизні товари (продукцію) повинні наноситись на споживчу упаковку таких товарів разом з датою їх виробництва.

Таким чином, МРЦ разом з датою їх виробництва наносяться на споживчу упаковку лише тих тютюнових виробів, на які встановлено адвалорні ставки акцизного податку, а саме на упаковки сигарет без фільтру, цигарки та сигарет з фільтром.

За порушення зазначених норм стаття 17 Закону України № 481/95-BP передбачена відповідальність у вигляді штрафів, а саме у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Згідно відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарне - матеріальних цінностей) станом на 08.07.2016 складених на момент перевірки на торгівельному об'єкті сума наявного товару склала 1759,00 грн (а.с.56-58).

Як вже зазначалось та відповідно до матеріалів справи, посадовими особами відповідача у відповідності до пп.20.1.11 п.20 ст.20 ПК України, проведено контрольну розрахункову операцію до початку перевірки платника податків, а саме придбано пачку цигарок «LM» за ціною 19,00 грн.

Реалізація цигарок «LM» за ціною 19,00 грн за пачку підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунковим чеком за здійснену закупки від 08.07.2016 року, фотографіями цигарок з ціною (а.с.30, 41).

Згідно видаткової накладної №КМ16-000058382 від 07.06.2016 року, максимальна роздрібна ціна за пачку цигарок «LM» встановлена у розмірі 16 грн, що також підтверджується відміткою виробника на упаковці (а.с.31).

Крім того, відповідно до пояснень позивача в позовній заяві, продавець надав позивачу пояснення, з яких вбачається, що нею було здійснено продаж пачки цигарок «LM» за ціною 19 гривень, тобто, позивач підтверджує зафіксовані в акті перевірки факти (а.с.4 зворотній бік).

Таким чином, відсутні підстави для висновку про незаконність притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу в порядку статті 17 Закону № 481/95-BP.

Стосовно встановленого відповідачем порушення позивачем вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно підпунктом 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України, органам державної податкової служби надане право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 16 Податкового кодексу України, на платника податків покладені обов'язки, зокрема, подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством; виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки; не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов'язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Згідно пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем в позовній заяві, під час проведення перевірки та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень необхідні документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки, фахівцям відповідача надані не були.

Позивачем не було надано податковому органу та суду доказів ведення обліку товарів в іншому місці ніж за місцем їх реалізації та зберігання, як і не надано доказів на підтвердження облікової політики позивача.

Відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно застосував до позивача штраф в зазначеному розмірі.

Стосовно встановленого відповідачем порушення позивачем вимог п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР (у редакції на час проведення перевірки), суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону, облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до статей 1, 4, частини 5 статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства, яка уособлює сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для складання та подання фінансової звітності. Одним з принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є принцип послідовності, який передбачає постійне (із року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що обов'язок ведення обліку товарних запасів не міг бути покладений на фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (чинного на час виникнення спірних відносин).

Натомість фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону №265/95-ВР були зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Як зазначалось вище, позивачем не надано доказів ведення обліку товарів в іншому місці ніж за місцем їх реалізації та зберігання.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 11.06.2013 (справа № 21-147а13), від 25.02.2014 (справа №21-19а14).

Судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, позивач був зареєстрованим як фізична особа-підприємець, який перебував на загальній системі оподаткування та здійснював діяльність у сфері торгівлі (реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів). До перевірки та до прийняття спірних податкових повідомлень-рішень позивачем не надано жодних документів, а саме книги обліку доходів та витрат, первинних документів на товар, що знаходився на реалізації, а також доказів його обліку з врахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 «Про затвердження правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями».

Згідно статті 20 Закону № 265/95-ВР, до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарне - матеріальних цінностей) станом на 08.07.2016 складених на момент перевірки на торгівельному об'єкті сума наявного товару склала 1759,00 грн (а.с.56-58).

За встановлених обставин, суд дійшов вірного висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не містять посилань щодо протиправності прийнятих податкових повідомлень-рішень. Як вбачається з апеляційної скарги фактично позивач обґрунтовує протиправність дій податкової щодо проведення фактичної перевірки, які не були предметом позову та не оскаржені позивачем в суді першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що постанова прийнята судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 р. у справі № 805/2612/16-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 р. у справі № 805/2612/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г.Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська