Справа № 819/764/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 р. № 876/6751/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" (далі - ПАТ "Тернопільгаз") звернулося в суд з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /4841 від 14.04.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатами перевірки з питань дотримання вимог п.57.1. ст.57 ПК України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість встановлено затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень 2016 року в період з 01.03.2016 по 03.03.2016 на 2 календарних дні (до 30 календарних днів), чим було порушено п.57.1. ст.57 ПК України та складено акт № 12/28-06-41/03353503 від 30.03.2016, на підставі якого винесено податкове повідомлення - рішення форми "Ш" № /4841 від 14.04.2016 про застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченого самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ на суму 759710,99 грн. Вважає прийняте відповідачем вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки останній день строку подання ПАТ "Тернопільгаз" податкової декларації, передбачений п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПКУ, припав на вихідний день (20 лютого 2016 - субота), то граничним строком подання такої декларації є операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем - 22 лютого 2016 (понеділок), а тому декларація з ПДВ № за січень 2016 року позивачем була подана у понеділок 22.02.2016 року, і саме від цієї дати розпочинається відлік десятиденного строку сплати узгодженого зобов'язання відповідним платником. Таким чином вважає, що оскільки уточнюючий розрахунок за звітний січень 2016 року, яким зменшено суму податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 7734517 грн, визначеного в декларації з ПДВ від 22.02.2016 року № за січень 2016 року, був поданий ПАТ "Тернопільгаз" 03.03.2016 року, тобто в межах строку, встановленого п. 57.1 ст. 57 ПКУ, то у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасність сплати суми самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДВ за відповідний період.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року адміністративний позов задоволено повністю, оскільки суд погодився з доводами позивача.

Не погоджуючись з таким рішенням, СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС подало апеляційну скаргу. Вважає, оскаржувану постанову прийнятою з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свої доводи в апеляційній скарзі обґрунтовує аналогічно запереченням на позовну заяву, зазначаючи при тому, що встановлені перевіркою порушення, що відображені в акті перевірки № 12/28-06-41/03353503 є правомірними, оскільки позивачем протягом граничних строків несвоєчасно сплачено суму самостійно визначеного та (або) узгодженого податкового зобов'язання, а тому позовна заява є необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних мотивів.

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що головним державним ревізором - інспектором відділу податкового супроводження підприємств паливно-енергетичної галузі СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС Червінським М.Л. на підставі п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20 ПК України проведено камеральну перевірку ПАТ "Тернопільгаз" з питань дотримання вимог п.57.1. ст.57 ПК України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з 01.03.2016 по 03.03.2016, за результатами якої встановлено затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень 2016 року в період з 01.03.2016 року по 03.03.2016 року на 2 календарних дні (до 30 календарних днів), чим було порушено п.57.1. ст. 57 ПК України, про що складено акт від 30.03.2016 № 12/28-06-41/03353503.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № /4841 від 14.04.2016 про застосування до позивача штрафної фінансової санкції у розмірі 10 % від несвоєчасно сплаченого самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ на суму 759710,99 грн.

Не погодившись з прийнятим вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, ПАТ "Тернопільгаз" звернувся в порядку ст. 56 ПК України до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Згідно рішення № 13325/10/28-10-10-4-33 від 16.06.2016, прийнятого Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників, залишено без розгляду скаргу ПАТ "Тернопільгаз" від 26 квітня 2016 № 05/457, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач як платник податків в строк протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації, самостійно сплатив суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, погоджується з його висновком про задоволення позову, враховуючи наступне.

Матеріали справи свідчать, що ПАТ "Тернопільгаз" 22.02.2016 року подано до СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ ДФС декларацію з податку на додану вартість із вироблення в Україні товарів (робіт, послуг) № за січень 2016 року, оскільки останній день строку подання податкової декларації припав на вихідний день (20.02.2016 року - субота).

Згідно р. 25 вищевказаної декларації (сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду) становить 7734517 грн.

Проте, відповідач вважає, що граничний термін сплати узгодженого податкового зобов'язання позивача з податку на додану вартість за січень 2016 року - 01 березня 2016 року.

Відповідно до пп. 49.18.3 п.49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом 49.20 ст. 49 ПК України передбачено, що якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, останній день подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року припадав на 20 лютого 2016 року (вихідний день - субота), а отже згідно з пп. 49.20 ст. 49 ПК України останнім днем строку подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 рік вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем, тобто 22 лютого 2016 року (понеділок).

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що початок перебігу, встановленого п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, десятиденного строку для сплати узгодженого податкового зобов'язання пов'язаний з граничним строком для подання податкової декларації, яким в даному випадку - є операційний (банківський) день, що настав за вихідним днем, у який була подана податкова декларація.

Враховуючи, що уточнюючий розрахунок за звітний січень 2016 року, яким зменшено суму податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 7734517 грн., визначеного в декларації з ПДВ від 22.02.2016 року № за січень 2016 року, був сплачений ПАТ "Тернопільгаз" 03.03.2016 року, тобто в межах строку, встановленого п. 57.1 ст. 57 ПК України, то у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафної (фінансової) санкції за несвоєчасність сплати суми самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДВ за відповідний період.

Таким чином, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що граничним терміном сплати узгодженого податкового зобов'язання позивача з ПДВ за січень 2016 року є 03 березня 2016 року, а не 01 березня 2016 року, як помилково зазначає відповідач.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач своєчасно, а саме 03 березня 2014 року сплатив суму грошового зобов'язання з ПДВ, визначену в податковій декларації за січень 2016 року, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій до позивача.

За таких обставин, судом прийнято правильне рішення про задоволення позову та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі колегією суддів відхиляються, оскільки вони не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції належним чином з'ясовано обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року у справі № 819/764/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді С.П. Нос

І.М. Обрізко

Повний текс виготовлено 08.11.2016р.