Справа № 804/15830/15
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами реальне здійснення господарських операцій з контрагентами, а надана первинна документація позивача за відсутності підтвердження показаннями свідків – виконавців зазначених вище договорів не є достатнім доказом реальності вказаних господарських операцій та не свідчить про фактичне їх укладення та виконання.

Також суд дійшов висновку про не доведення позивачем доцільності отриманих послуг та намір отримати економічний ефект у результаті отримання додаткових послуг, зважаючи на те, що всі необхідні послуги пов’язані з транспортно-експедиційним обслуговуванням надані перевізником-експедитором ТОВ «Інтерлізінвест» згідно договору № 050912 від 05 вересня 2012 року, про що свідчать надані до перевірки акти виконаних робіт та звіти про вартість послуг з організації перевезень вантажів (винагорода, плата за користування вагонами, тариф за перевезення (з зазначенням дати відправлення, номер вагона, вага вантажу, найменування вантажу, станції відправлення, станції отримувача та інше). Позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами факт отримання товарів, робіт, послуг від вказаних контрагентів, а отже й правомірність формування витрат для цілей визначення податку на прибуток.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції під час ухвалення постанови зроблено помилкові висновки щодо обставин справи, оскільки

висновки податкового органу стосовно відсутності реально здійснених господарських операцій ґрунтуються лише на припущеннях.

Вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно не надано оцінки первинним документам, що були надані позивачем як під час проведення перевірки та і до суду, які в повній мірі відображають здійснення господарських операцій з контрагентами. При цьому, висновки суду про те, що первинна документація за відсутності підтвердженням показаннями свідків – виконавців договорів, не є достатнім доказом реальності господарських операцій та не свідчить про їх фактичне укладення та виконання, вважає такими, що суперечать законодавству, зокрема Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зауважує, що чинним законодавством не встановлено залежність реальності господарської операції від наявності показань свідків.

Також вказує на безпідставність висновків суду першої інстанції про те, що взаємовідносини позивача з іншими контрагентами вже було задекларовано, з посиланням на те, що всі необхідні послуги пов’язані з транспортно-експедиційним обслуговуванням надані перевізником-експедитором ТОВ «Інтерлізінвест» згідного договору від 05 вересня 2012 року та не наведення позивачем відповідних обґрунтувань та не надання відповідних доказів на спростування цих обставин.

Так, позивач в цій частині зазначає про безпідставне неврахування судом першої інстанції пояснень наданих представником позивача, як в судовому засіданні так і в письмовому вигляді з наданням відповідних письмових доказів на підтвердження тих обставин, що відповідно до умов зазначеного договору експедитор ТОВ «Інтерлізінвест» зобов’язався за винагороду та за рахунок клієнта ТОВ «Авангард-Днепр» надати послуги з організації перевезень вантажів у власних (орендованих) вагонах експедитора територією України та інших країн. До предмету вказаного договору не входили додаткові послуги транспортно-експедиційної діяльності, такі як стеження за поданими вагонами, прибирання та чищення рухомого складу, його приймання, накоплення та сортування, охорона та експертиза вантажу, ведення обліку прибуття та відправлення вантажу, тому ТОВ «Авангард-Днепр» необхідно було укласти договір з третьою особою для надання цих послуг або здійснювати такі дії самостійно. Оскільки перевезення здійснювались у різних регіонах країни, ТОВ «Авангард-Днепр» не мало можливості здійснити організацію та контроль за перевезеням вантажів належним чином, тому необхідним було укладення договорів з третіми особами у відповідних регіонах для отримання послуг, пов’язаних із організацією транспортної діяльності.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги представник відповідача вказує на безпідставність її доводів та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказує на те, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ «Авангард-Днепр» зареєстровано як юридична особа та з 18.12.2009 перебуває на обліку в ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська.

В період з 29 вересня 2015 року по 12 жовтня 2015 року посадовими особами ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ «Авангард-Днепр» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 27 жовтня 2015 року №3886/2202/36906312 «Про результати планової документальної виїзної перевірки ТОВ «Авангард-Днепр» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014».

Відповідно до висновків вказаного акта перевірки, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Авангард-Днепр» пункту 146.11, пункту 146.12 статті 146, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств всього на суму 721950 грн., в т.ч. 307965 грн. за 2013 рік та 413985 грн. за 2014 рік.

Під час цієї перевірки податковим органом зроблено висновок про безтоварний характер операцій позивача з контрагентами ПП «Полтава-Проект-Монтаж», ТОВ «Тексоіл», ТОВ «Клинкор», ТОВ «Сателіт- Дніпро», ПП «Епізод», ТОВ «Маре Аззуро», ТОВ «Клондайк-ЛТ», ТОВ «Юніті Гранд», ТОВ «Сінтра Юг», ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний», ТОВ «Зевс-Буд», ТОВ «Рі-Ко», а отже неправомірне включення до складу витрат, витрати на отриманих додаткових послугах транспортно-екпедицийної діяльності від вказаних контрагентів, чим було завищено витрати, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування.

Вказаний висновок податкового органу мотивований посиланням на акти про неможливість проведення зустрічних звірок ряду контрагентів, інформації з інформаційних баз даних ДПІ, з яких встановлено, зокрема, не перебування контрагентів за місцезнаходженням, відсутність у цих суб'єктів господарювання чи неможливість встановити наявність необхідних трудових ресурсів. Вказується також на оформлення наданих первинних документів з порушенням вимог, встановлених щодо їх складання, зокрема, з посиланням на відсутність у поданих позивачем актах виконаних послуг інформації про зміст цих операцій.

Також акт перевірки містить висновки про не підтвердження доцільності отриманих послуг та намір одержати економічний ефект в результаті отримання додаткових послуг пов’язаних з перевезенням вантажів зважаючи на те, що всі необхідні послуги пов’язані з транспортно-експедиційним обслуговуванням надані перевізником-експедитором ТОВ «Інтерлізінвест» згідно договору № 050912 від 05 вересня 2012 року, про що свідчать надані до перевірки акти виконаних робіт та звіти про вартість послуг з організації перевезень вантажів (винагорода, плата за користування вагонами, тариф за перевезення (з зазначенням дати відправлення, номер вагона, вага вантажу, найменування вантажу, станції відправлення, станції отримувача та інше).

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.

Положеннями статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, пунктами 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктами 138.10-138.11 цієї статті та інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5-138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11-138.12 цієї статті та пунктом 140.1 статті 140, статтею 141 Податкового кодексу України.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 139.1 статті 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності та витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов’язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов’язаних з визначенням об’єктів оподаткування та/або податкових зобов’язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов’язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Положеннями статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, господарські операції для цілей визначення податку на прибуток підприємств мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей обліку податку на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 929 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору; експедитором є суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Транспортно-експедиторською послугою зазначений Закон визначає роботу, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Тобто, експедитор в рамках відносин, що виникають з договору на транспортно-експедиційне обслуговування може самостійно здійснювати перевезення або ж за дорученням і за рахунок замовника замовляти послуги перевезення у третіх осіб.

Положеннями статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що разі залучення експедитором до виконання його зобов'язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Відповідно до наведених норм права експедитор може фактично виконати послуги, пов'язані з перевезенням вантажу, або лише визначити, узгодити та проконтролювати виконання заходів, спрямованих на вирішення передбачених договором завдань. Діяльність експедитора має подвійну природу, оскільки він діє і як посередник, і як безпосередній надавач послуг з організації перевезення. При цьому, експедитор може самостійно здійснювати дії із доставки вантажу перевізнику та/або вантажоодержувачу або організувати виконання таких дій, уклавши відповідні договори з іншими особами. Договори транспортного експедирування можуть укладатися також у тих випадках, коли у клієнта виникає потреба виконати окремі фактичні дії для забезпечення процесу перевезення.

Відповідно до матеріалів справи основним видом господарської діяльності ТОВ «Авангард-Днепр» є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, який включає в себе, зокрема, послуги з організації перевезень. ( т.1 а.с. 13-14)

Під час здійснення господарської діяльності ТОВ «Авангард-Днепр» укладено договори з іншими суб’єктами господарювання у сфері перевезень вантажів.

Так, між ТОВ «Авангард-Днепр» (клієнт) та ТОВ «Інтерлізінвест» (експедитор) укладено договір №050912 від 05 вересня 2012 року, відповідно до умов якого експедитор зобов’язується за винагороду та за рахунок клієнта надати послуги з організації перевезень вантажів у власних (орендованих) вагонах експедитора територією України та інших країн. (т.2 а.с. 100-107, додатки до Договору - т.2 а.с. 108-250, т.3 а.с. 1- 37)

Оскільки до предмету вищевказаного договору не входити додаткові послуги транспортно-експедиційної діяльності, такі як стеження за вагонами, підготовка вагонів під завантаження, приймання, накоплення та сортування, ведення обліку прибуття та відправлення вантажу, встановлення додаткового обладнання, надання послуг з маркетингового дослідження перевезень, ТОВ «Авангард-Днепр» було укладено наступні договори з третіми особами:

- Договір від 14.03.2013 №11/03 з ПП «Полтава-Проект-Монтаж» про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності;

- Догорів від 01.10.2013 №011013 з ТОВ «Тексоіл» про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності;

- Догорів від 05.11.2013 №051113 з ТОВ «Клинкор» про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності;

- Догорів від 20.03.2014 №200314 з ТОВ «Сателіт-Дніпро» про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності;

- Догорів від 07.05.2013 №070513 з ПП «Епізод» про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності;

- Догорів від 02.04.2013 №2013 з ТОВ «Маре Аззуро» про вивчення ринку збуту;

- Догорів від 29.07.2014 №30-КАД з ТОВ «Клондайк-ЛТ» про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності;

- Догорів від 02.02.2014 №020214 з ТОВ «Юніті Гранд» про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності;

- Догорів від 12.09.2014 №12/09 з ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний» про перевезення вантажів автомобільним транспортом;

- -Догорів від 30.05.2014 №030514 з ТОВ «Зевс-Буд» про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності;

- Догорів від 01.10.2012 №11 з ТОВ «Рі-Ко» про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності.

ТОВ «Авангард-Днепр» надано до суду документи на підтвердження здійснення господарських операцій, зокрема, відповідні акти прийому-передачі виконаних робіт з детальними розшифровками та податкові накладні, зареєстровані у встановленому законом порядку.

Щодо реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «Авангард-Днепр» та ПП «Полтава-Проект-Монтаж» встановлено наступне.

Відповідно договору про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності № 11/03 від 14.03.2013, ТОВ «Авангард – Днепр» (Замовник) та з іншої сторони ПП «Полтава-Проект-Монтаж» (Виконавець), уклали договір про надання послуг перевезення товарів залізничним транспортом.

Так, згідно вищезазначеного договору ПП «Полтава-Проект-Монтаж» надавало послуги по перевезеннях на замовлення ТОВ «Промислові Граніти» у напіввагонах №№58068636, 55733018, 59957290,60808631, 59474247, 60632049, 60417680, 60417342, 59080960, 55118582, 60809415, 62072715, 62156765, 60267614, 61258455, 61248886, 61237111, 61243465, 55080386, 55119309, 55082226, 55590004, 55081889.

На підтвердження реальності здійснення вищезазначеної господарської операції позивачем надано первинні документи. Зокрема, перелік зазначених вагонів міститься у доданій до акта надання послуг №57 від 18.03.2013 між ТОВ «Авангард – Днепр» та ТОВ «Промислові Граніти» накладній, та наводиться у розшифровці до актів надання послуг між ТОВ «Авангард – Днепр» та ПП «Полтава-Проект-Монтаж» за березень 2013 року. На підтвердження реальності здійснення вищезазначених господарських операцій до матеріалів справи долучено копії актів здачі-приймання робіт з відповідними додатками до них, податкові накладні. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі та відповідно до даних бухгалтерського обліку заборгованість по взаєморозрахункам відсутня. (т.1 а.с. 113-121, т.3 а.с. 38-57; т.6 а.с.78-150)

Щодо реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Тексоіл» встановлено наступне.

Згідно договору про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності № 011013 від 01.10.2013 ТОВ «Авангард – Днепр» (Замовник) та з іншої сторони ТОВ «Тексоіл» уклали договір про надання послуг перевезення товарів залізничним транспортом.

Відповідно до вищезазначеного договору були надані додаткові транспортні послуги у вагонах, призначених для перевезення вантажу на замовлення відповідача, які прямувались по маршруту ст. Вінниця – ст. Желтиково та мали №61246971, 55119622, 55117915, 55117592, 60809365, 61233243, 60810330, 58377185, 59783027, 58335415, 60808052, 61238606, 65576373, 59788612, 60575800, 61250445, 58584764, 62070446, 62034723, 55119135, 61227740, 65569303, 60575677, 56983174, 58585803, 58585829, про що складений відповідний акт надання послуг. Перелік вагонів, по яким надавались послуги, наведено у рядках 7 -32 розшифровки до актів надання послуг за жовтень 2013 року.

На підтвердження реальності здійснення вищезазначених господарських операцій позивачем надано копії актів здачі-приймання робіт з відповідними додатками до них, податкові накладні. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі та відповідно до даних бухгалтерського обліку заборгованість по взаєморозрахункам відсутня. (а.с. 122-151 т.1; а.с. 157-170 т.3; а.с. 169-250 т. 9; а.с. 1-128 т. 10)

Щодо господарських взаємовідносин між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Зевс-Буд» встановлено наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Комбинат Строительных материалов» укладено договір транспортного експедитування №76 від 01.03.2014 відповідно до умов якого ТОВ «Авангард-Днепр» зобов’язався за винагороду та за рахунок клієнта надати послуги з організації перевезень вантажів у власних (орендованих) вагонах експедитора територією України та інших країн.

Відповідно до акту надання послуг №375 від 06.06.2014 ТОВ «Авангард-Днепр» надав відповідні послуги ТОВ «Комбинат Строительных материалов», зокрема, організував перевезення по маршруту ст.Нокоукраїнка - ст.Балашиха у на піввагонах №52367091, 52894631, 59405225, 55196935, 55951008, 59726828, 55096952.

Згідно договору про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності № 030514 від 30.05.2014 укладеного між ТОВ «Авангард – Днепр» (Замовник) та ТОВ «Зевс-Буд» (Виконавець) стеження, прибирання та інші додаткові послуги по вагонах на вказаному маршруті надавались ТОВ «Зевс-Буд».

Здійснення вказаних господарських операцій підтверджується первинними документами наданими позивачем, зокрема, договорами, заявками про надання послуг, актами здачі-приймання робіт з відповідними розшифровками по маршрутах та номерах вагонів, накладними, податковими накладними. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі та відповідно до даних бухгалтерського обліку заборгованість по взаєморозрахункам відсутня. (т.2 а.с. 40-70; т.3 а.с. 194-206; т.10 а.с. 183-250, т. 11 а.с.1-126)

Щодо господарських взаємовідносин між ТОВ «Авангард-Днепр» та ПП «Епізод» встановлено наступне.

Згідно договору про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності № 070513 від 07.05.2013 укладеного між ТОВ «Авангард – Днепр» (Замовник) та ПП «Епізод» (Виконавець), були надані зазначені додаткові послуги по перевезенню у вагонах, призначених для перевезення вантажу на замовлення ТОВ «Данко-Трейдінг», які прямували по маршруту ст. Новоукраїнка – ст. Одеса-Застава та мали №60806437, 61245635, 55118012, про що складений відповідний акт надання послуг, доданий до матеріалів справи. Перелік вагонів, по яких надавались послуги, наведений у розшифровці до актів надання послуг між ТОВ «Авангард – Днепр» та ПП «Епізод» за липень 2013 року. Здійснення вказаних господарських операцій підтверджується первинними документами наданими позивачем, зокрема, договорами, заявками про надання послуг, актами здачі-приймання робіт з відповідними розшифровками по маршрутах та номерах вагонів, накладними, податковими накладними. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі. (а.с. 187- 217 т.1, а.с. 131-169 т.2; а.с. 76-155 т.3, а.с. 184-250 т.7, а.с. 1-250 т.8, а.с. 1-16 т.9)

Щодо господарських взаємовідносин між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Клинкор» встановлено наступне.

Згідно договору про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності № 051113 від 05.11.2013 ТОВ «Авангард–Днепр» (Замовник) та ТОВ «Клинкор» (Виконавець), послуги за вищевказаним договором надавались аналогічним чином, що підтверджується розшифровкою до актів №57, 58, 59 від 10.01.2014 в якій міститься перелік вагонів та напрямків по яких проведені додаткові послуги транспорно–експедиційної діяльності. Здійснення вказаних господарських операцій підтверджується первинними документами наданими позивачем, зокрема, договорами, заявками про надання послуг, актами здачі-приймання робіт з відповідними розшифровками по маршрутах та номерах вагонів, накладними, податковими накладними. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі. ( а.с.152-177 т.1, а.с.87-93 т.2, а.с. 186-192 т.3)

Щодо господарських взаємовідносин між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Маре Аззуро» встановлено наступне.

Згідно договору про вивчення ринку збуту від 02.04.2013 №2013 ТОВ «Авангард-Днепр» (Замовник) з ТОВ «Маре Аззуро» (Виконавець) уклали договір, згідно якого виконавець повинен надати послуги з пошуку організацій по перевезенню вантажів. Здійснення господарської операції підтверджується договором, актами здачі-приймання робіт ( надання послуг), розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі. (а.с.218-223)

Щодо господарських операцій між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Сателіт-Дніпро» встановлено наступне.

Згідно договору про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності №200314 від 20.03.2014 укладеного між ТОВ «Авангард–Днепр» (Замовник) ТОВ та «Сателіт-Дніпро» (Виконавець), були надані зазначені додаткові послуги у вагонах, призначених для перевезення вантажу на замовлення ТОВ «ДСК Строй», які прямували по маршруту ст. Бехи-ст.Москва-Товарная за №61242434, 65568354, 62057583, 65483323, 62093729, 55120612, 55118954, 58068610, 61250445, 62070446, 61226643, 59777888, 54008172, про що складений відповідний акт надання послуг, доданий до матеріалів справи. Перелік вагонів, по яких надавались послуги, наведений у розшифровках до актів надання послуг між ТОВ «Авангард–Днепр» та ТОВ «Сателіт-Дніпро». Здійснення вказаних господарських операцій підтверджується первинними документами наданими позивачем, зокрема, договорами, актами здачі-приймання робіт з відповідними розшифровками по маршрутах та номерах вагонів, накладними, податковими накладними. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі. (а.с. 178-188 т.1, а.с. 207-221 т.3)

Щодо господарських операцій між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Клондайк-ЛТ» встановлено наступне.

Згідно договору про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності № 30-КАД від 29.07.2014 укладеного між ТОВ «Авангард–Днепр» (Замовник) та ТОВ «Клондайк-ЛТ» (Виконавець), у період з 01.07.2014 по 28.07.2014 було надано додаткові послуги, зокрема, по десяти вагонах №55117394, 59085068, 65483703, 56982010, 60809449, 60263373, 57427577, 58584814, 60806346, 55082028, що прямували зі ст. Трикратное до ст.Стальной Конь на замовлення ТОВ «Аванград-Ресурс» на підставі договору транспортного експедирування №79 від 25.02.2014 та акту надання послуг №462 від 29.07.2014. Перелік вагонів міститься у рядках 42-51 розшифровки до актів надання послуг між ТОВ «Аванград-Ресурс» та ТОВ «Клондайк-ЛТ». Здійснення вказаних господарських операцій підтверджується первинними документами наданими позивачем, зокрема, договорами, актами здачі-приймання робіт з відповідними розшифровками по маршрутах та номерах вагонів, накладними, податковими накладними. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі. ( а.с. 224-236 т. 1, а.с. 180-185 т. 3; а.с. 17-168 т.9)

Щодо господарських операцій між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Юніті Гранд» встановлено наступне.

Згідно договору про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності № 020214 від 02.02.2014 укладеного між ТОВ «Авангард – Днепр» (Замовник) та ТОВ «Юніті Гранд» (Виконавець), ТОВ «Юніті Гранд» надавало додаткові послуги транспортно-експедиційної діяльності, такі як стеження за вагонами, підготовка вагонів під завантаження, приймання, накоплення та сортування, ведення обліку прибуття та відправлення вантажу, встановлення додаткового обладнання, надання послуг з маркетингового дослідження перевезень, зокрема, по маршруту ст. Хайчнорин-ст. Москва-сорт.-Київська для перевезення вантажів на замовлення ТОВ «МБ Инвестстройкомплекс» у на піввагонах №65483315, 59783803, 61228458, 61262804, 60573227, 62006283, 59956953, що відображене у розшифровках до актів виконаних робіт з ТОВ «Юніті Гранд» у рядках 268-274 (розшифровка та акти виконаних робіт додані до матеріалів справи). Здійснення вказаних господарських операцій підтверджується первинними документами наданими позивачем, зокрема, актами здачі-приймання робіт з відповідними розшифровками по маршрутах та номерах вагонів, податковими накладними. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі. (а.с. 237-250 т.1, а.с. 1-3 т.2, а.с. 56-66, т.3, а.с. 151-250 т.6, а.с. 1-183 т.7)

Щодо господарських операцій між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Сінтра Юг» встановлено наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «Авангард – Днепр» (Замовник) та ТОВ «Сінтра Юг» (Виконавець) укладено договір № 020214 від 02.02.2014 про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності.

На підставі договору транспортного експедирування №72 від 13.02.2014 та акта надання послуг №436 від 04.07.2014 між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Елемент Строй» , ТОВ «Авангард-Днепр» здійснювало організацію перевезень по маршруту ст.Дніпрострой-2– ст.Белгород. Стеження, прибирання та інші додаткові послуги по вагонах на зазначеному маршруті надавало ТОВ «Сінтра Юг», відповідно до договору додаткових послуг транспорно-експедиційної діяльності №020214 від 02.02.2014. Здійснення вказаних господарських операцій підтверджується первинними документами наданими позивачем, зокрема, договором, актами здачі-приймання робіт з відповідними розшифровками по маршрутах та номерах вагонів, податковими накладними. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі. (а.с. 4-19 т.2, а.с. 67-71 т.3, а.с. 129-182 т.10; а.с.134-135 т.11)

Щодо господарських взаємовідносин між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний» встановлено наступне.

Між ТОВ «Авангард–Днепр» (Замовник) та ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний» (Виконавець), укладено договір № 12./09 від 12.09.2014 про надання послуг перевезення товарів автомобільним транспортом. У період з 12.09.2014 по 20.09.2014 усього транспортом ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний» було доставлено позивачеві 2698 тонн товару, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт, та листом ТОВ «Прибузький гранітний кар’єр» від 29.09.2014.

Також ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний» здійснювало доставку до завантажувальної рампи товару, придбаного ТОВ «Авангард-Днепр» у ТОВ «Мокрянський кам’яний кар’єр №3» на підставі договору купівлі-продажу №25-02 від 25.02.2014, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт та листом ТОВ «Мокрянський кам’яний кар’єр №3» від 25.09.2014. Здійснення вказаних господарських операцій підтверджується первинними документами наданими позивачем, зокрема, договорами, актами здачі-приймання робіт (надання послуг), податковими накладними. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі. (а.с.20-30 т.1; а.с. 36-77 т. 6)

Щодо здійснення господарських операцій між ТОВ «Авангард-Днепр» та ТОВ «Рі-Ко» встановлено наступне.

Згідно договору про надання додаткових послуг транспортно-експедиційної діяльності №11 від 01.10.2012 укладеного між ТОВ «Авангард–Днепр» (Замовник) та ТОВ «Рі-Ко» (Виконавець), послуги відповідно до умов договору надавались у листопаді-грудні 2012 року, про що було складено акти надання послуг від 18.12.2012 №1-5 та розшифровка до актів з переліком конкретних вагонів, по яких надавались послуги. Здійснення вищезазначеної господарської операції підтверджується наступними первинними документами: актами здачі-приймання робіт, податкові накладні. Розрахунки між підприємствами проведено у безготівковій формі. (а.с. 71-86 т.2; а.с. 72-75 т. 3; а.с. 232-250 т.8; а.с. 1-16 т.9)

Досліджуючи питання щодо реальності здійснення господарських операцій за вказаними договорами, з урахуванням положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», судом апеляційної інстанції встановлено, що первинні документі відповідають вищенаведеним вимогам чинного законодавства та містять всі обов'язкові реквізити, що передбачені для оформлення первинних документів.

Досліджені акти здачі-приймання робіт, як і інші первинні документи оформлені належним чином, дають можливість визначити місце надання послуг, визначитись зі змістом та обсягом вказаних господарських операцій, ідентифікувати їх учасників, перевірити правильність відображення операцій в податковому обліку, тобто, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджують факт здійснення між сторонами господарських операцій. На всіх документах містяться відбитки печатки, яка є засобом ідентифікації юридичної особи відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а отже мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку.

Не можуть бути судом визнані обґрунтованими посилання податкового органу на оформлення актів здачі-приймання робіт з порушенням вимог, щодо складання первинних документів, з посиланням на відсутність деталізації змісту господарських операцій.

Так, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт приймання-передачі наданих послуг із зазначенням виду наданої послуги є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.

Ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг у первинних документах не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

З наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій, вказані документи підтверджують фактичне виконання послуг, їх обсяг. При цьому, деталізація змісту та обсягу господарських операцій відображена у додатках та розшифровках до актів наданих послуг.

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку позивача матеріали справи не містять, як не містить таких висновків і акт перевірки.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи податкового органу про відсутність реального характеру вказаних господарських операцій, які ґрунтуються на актах про неможливість проведення зустрічних звірок ряду контрагентів позивача, відповідно до змісту яких встановлено їх відсутність за місцезнаходженням, оскільки неперебування контрагента за адресою, вказаній в установчих документах, не суперечить податковому законодавству, не виключає можливості провадження ним фактичної господарської діяльності за іншою адресою та не є ознакою безтоварності господарської операції. Факт відсутності у контрагента матеріальних чи трудових ресурсів, чи їх недостатність, також не виключає можливості виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру.

Також такий факт не може беззаперечно свідчити про невиконання суб'єктами договірних зобов`язань перед позивачем, на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації №984 від 22.12.2010, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на акт про неможливість проведення зустрічної звірки стосовно іншого платника податків, а також іншу інформацію щодо контрагента позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні статті 69 КАС України.

Крім того, відповідно до пункту 4.4. Методичних рекомендацій у щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом ДПА України від 22.04.2011 № 236, акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою).

Отже акт про неможливість проведення зустрічної лише є документом, що фіксує факт неможливості проведення зустрічної звірки. Законодавством України не надано право органам ДПС в акті про неможливість проведення зустрічної звірки співставляти дані первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

На час здійснення господарських операцій контрагенти позивача мали спеціальну податкову правосуб'єктність, перебували на обліку платників податків, а також були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців, що підтверджується матеріалами справи, та не спростовано відповідачем.

Податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускали його контрагенти, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з вищевказаними підприємствами було одержання позивачем податкової вигоди.

Також, відповідачем не доведено, що укладені між позивачем та вказаними контрагентами договори і первинні документи підписані не уповноваженими на те особами.

Відповідачем не доведено здійснення позивачем та його контрагентами господарських операцій поза межами їх статутної діяльності.

Відповідачем також не доведено, що контрагентам позивача визначались суми податкових зобов'язань у зв'язку із порушенням вимог податкового законодавства по вказаним господарським операціям.

При цьому, судом встановлено, що висновки про нереальність господарської діяльності з вказаними контрагентами податковим органом було зроблено без оцінки самої господарської діяльності між підприємствами.

Проте, відповідно до частини 2 статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

За приписами статей 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладається на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив: « 70. І, нарешті, що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.»

Отже, враховуючи положення частини 2 статті 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов'язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб'єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов'язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника податків, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Таким чином, порушення допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Зважаючи на викладене доводи відповідача про порушення контрагентами позивача податкового законодавства судом визнаються безпідставними, оскільки за порушення податкового законодавства передбачена індивідуальна відповідальність саме для тієї особи, яка допустила таке порушення. При цьому, податковим органом не спростовано належної обачності позивача при укладанні господарських договорів та не встановлено залучення до схем з ухилення від сплати податків та його обізнаність у цьому.

Також судом апеляційної інстанції визнаються неспроможними доводи податкового органу на відсутність економічної доцільності укладення позивачем вказаних договорів.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Зі змісту підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України вбачається, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є, зокрема, свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв'язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Статтею 43 ГК України встановлено принцип свободи підприємницької діяльності, згідно з яким підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Право визначати економічну доцільність певних господарських операцій законодавцем надано виключно платнику податків.

Виходячи з правил ведення господарської діяльності, платник податків має право самостійно визначати обсяг послуг, який йому необхідний для забезпечення власної господарської діяльності. Визначення необхідності та доцільності укладення суб'єктом господарювання будь - яких видів господарських договорів не належить до компетенції податкових органів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивачем надано достатнє обґрунтування економічної доцільності укладення вказаних договорів, що наведено вище.

Слід зазначити, що платник здійснює фінансово-господарську діяльність на власний ризик, а тому вправі самостійно оцінювати її ефективність та доцільність, вирішуючи, які саме господарські операції йому необхідно здійснити для забезпечення своєї діяльності.

Для цілей оподаткування витрати визначаються такими, що мають господарський характер, якщо вони спрямовані на отримання платником позитивного економічного ефекту, зумовлені виробничою необхідністю, є необхідними для забезпечення економічної діяльності платника з отримання прибутку.

Вказаним спростовуються висновки суду першої інстанції щодо відсутності належних доказів реальності виконання сторонами договорів. При цьому, судом першої інстанції не наведено висновків щодо невідповідності вказаних первинних документів вимогам законодавства чи порушень відображення господарських операцій за вказаними договорами в бухгалтерському та податковому обліку позивача.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі частини 1 статті 94 КАС України сплачені позивачем та документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету на користь позивача.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Днепр» – задовольнити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Днепр» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко