Справа № 821/3762/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/3762/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Північної виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим, та м. Севастополі (№ 90) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Північної виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 90) (далі - відповідач, ПВК № 90) щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні та стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу у розмірі 17999,55 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що був звільнений з Державної кримінально-виконавчої служби України у запас Збройних сил України за п. 64 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. На день звільнення позивача вислуга років у календарному обчисленні складала 20 років 03 місяці 09 днів служби. Проте, звільняючи ОСОБА_1 зі служби, відповідач не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, чим допустив протиправну бездіяльність. Позивач вважає, що порушено його право на отримання такої допомоги, передбачене пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надіслав суду заперечення проти позову, обгрунтувавши їх наступним. Порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільнення зі служби врегульовано Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за приписами якого одноразова грошова допомога, на виплату якої претендує позивач, належить особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим, які мають право на пенсію за цим Законом, тобто, якщо вони звільнені зі служби з правом виходу на пенсію та з 01.10.2015 року до 30.09.2016 року на день звільнення мають вислугу років 22 календарних роки та 6 місяців і більше. Відповідач вважає, що оскільки позивач не набув права на пенсію, то у нього відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 25 % грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Також відповідач не приймає до уваги положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", оскільки даний порядок прийнятий на виконання Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ". Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи, призначеної на 07.11.2016 року за їх відсутності, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 прийнятий на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України у 1995 році.

Наказом начальника управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 25.11.2015 року № 57 о/с ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України з Державної кримінально-виконавчої служби України за підпунктом "ж" пункту 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вислуга років при звільненні в календарному обчисленні становила 20 років 03 місяці 09 днів.

При звільненні у запас Збройних Сил України ОСОБА_1 не було виплачено грошову допомогу у розмірі 25% щомісячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби з тих підстав, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) особам офіцерського складу, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Оскільки на час звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України (01.12.2015 року) позивач не набув права на пенсію на умовах, визначених зазначеним Законом № 2262-ХІІ, він не набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ч. 2 ст. 9 Закону.

Суд не погоджується із такою позицією відповідача, виходячи із наступного.

Так, за змістом преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналогічне положення закріплено в абзаці четвертому пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 р. № 393 (далі - Порядок № 393), за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наведені положення пункту 10 Порядку № 393 не пов'язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям особою права на пенсію.

Отже, системний аналіз наведених положень Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" дає підстави для висновку, що ч. 2 ст. 9 цього Закону встановлює дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Водночас, згідно з абзацом четвертим пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 р. № 393 (далі - Порядок № 393) особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Із аналізу зазначеної норми вбачається, що право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, зокрема, особами начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов'язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав, зважаючи на що ненабуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 17.03.2015 року № 21-80а15.

Позивач звільнений із Державної кримінально-виконавчої служби України у запас із званням підполковника внутрішньої служби, підставою для звільнення є підпункт "ж" (за власним бажанням) пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, вислуга років позивача при звільненні в календарному обчисленні становила 20 років 03 місяці 09 днів.

Отже, позивач за наведених обставин набув право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, суд вбачає ознаки протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині.

За приписами пунтку 18.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07.10.2009 року № 222, одноразова грошова допомога особам рядового і начальницького складу, звільненим зі служби, нараховується з окладів за останніми штатними посадами, займаними перед звільненням, окладів за спеціальними званнями, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та премій (обчислених як середньомісячна сума за попередні повні дванадцять календарних місяців), крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що були їм нараховані в останньому повному календарному місяці служби перед звільненням.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 08.12.2015 року № 28/4-788, останнім повним відпрацьованим календарним місяцем є листопад 2015 року, за який позивачу нарахована сума грошового забезпечення у розмірі 3752,99 грн.

Виходячи з викладеного, 25 % місячного грошового забезпечення складає 938,25 грн. (3752,99 грн. х 25 %).

Отже, одноразова грошова допомога, яка підлягає виплаті позивачу за 20 повних відпрацьованих календарних років становить 18765 грн. (938,25 грн. х 20 років).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплатити одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби у розмірі 18765 грн.

Зважаючи на викладене вище, суд повністю задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються йому за рахунок бюджетних асигнувань Північної виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі (№ 90).

Керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Північної виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 90) щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Стягнути з Північної виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 90) () на користь ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 18765 (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят п'ять) грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Північної виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 90) () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 12.3