Справа № 812/1116/15
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1116/15

Луганський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шембелян В.С.,

суддів Чиркіна С.М., Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання Олійник О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Державної фіскальної служби України, Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1А.( далі позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області ( далі відповідач 1), Державної фіскальної служби України ( далі відповідач 2), Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області ( далі - відповідач ), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у ненаданні відповіді на інформаційний Запит від 12.06.2015;

- зобовязати Державну фіскальну службу України протягом пяти днів надати, належну обгрунтовану відповідь на інформаційний Запит від 12.06.2015 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області надати докази відправлення інформаційного Запиту від 12.06.2015 до Державної фіскальної служби України;

- в разі відсутності документальних доказів, стосовно відправлення інформаційного Запиту від 12.06.2015 до Державної фіскальної служби України, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 12.06.2015 ним було особисто зареєстровано в ГУ ДФС у Луганській області Запит від 12.06.2015 про надання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив протягом пятиденного строку надати публічну інформацію, а саме належним чином завірену копію Положення про утворення Старобільської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області, а також надати належним чином завірену копію Наказу або Постанови відповідного органу державної влади про затвердження Положення про Старобільську ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області.

17.07.2015 на адресу проживання ОСОБА_1 надійшов рекомендований лист зі штрих кодом 82 з відповіддю ГУ ДФС у Луганській області від 15.05.2015 № СВ-22/12-32-13-00/21, згідно з якою позивача було повідомлено, що Запит від 12.06.2015 направлений до розгляду до ДФС України, але при цьому не вказано про дату відправлення Запиту, що не дає можливості спростувати або підтвердити вказане.

На підставі вищезазначеного, позивач вважає, що відповідачем 1 порушені норми Закону України Про доступ до публічної інформації та норми Конституції України, що призвело до порушення його конституційних прав і свобод.

Пізніше позивач надав суду уточнену позовну заяву з додатковими вимогами до Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області від 20.01.2016, в якому крім раніше заявлених вимог також просив:

- скасувати державну реєстрацію особи з назвою «Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області» як таку, що проведена на підставі нечинних установчих документів з порушенням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

У судове засідання позивач не прибув. На адресу суду надав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності за поданим первинним адміністративним позовом, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник Головного управління ДФС у Луганській області в своїх запереченнях зазначив, що 12.06.2015 на адресу ГУ ДФС у Луганській області надійшов запит про надання публічної інформації громадянина ОСОБА_1 від 12.06.2015. У звязку з тим, що розпорядником запитуваної інформації є ДФС України, листом ГУ ДФС у Луганській області від 15.06.2015 № 461/8/12-32-13-00/21 запит на публічну інформацію було надіслано на адресу ДФСУ. Одночасно з цим, листом ГУ ДФС у Луганській області від 15.06.2015 № СВ-22/12-32-13-00/21 повідомлено позивача про направлення запиту від 12.06.2015 на адресу ДФСУ. Враховуючи викладене, дії ГУ ДФС у Луганській області відповідають положенням частини третьої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», та, відповідно, є правомірними (а.с. 53-55). Щодо вимог про скасування державної реєстрації особи з назвою «Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області» зазначив, що відповідно до Положення про ГУ ДФС у Луганській області, затвердженого наказом ДФС України від 27.08.2014 № 82, Головне управління ДФС у Луганській області є територіальним органом Державної фіскальної служби, який підпорядковується Державній фіскальній службі України. ГУ ДФС забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території Луганської області. На теперішній час наказ ДФС України від 27.08.14 № 82 не визнаний протиправним та не скасований, з огляду на що останній є чинним та підлягає виконанню згідно з частиною 2 статті 15 Закону України від 17.03.2011 № 3166-VI «Про центральні органи влади) (а.с.121-123). Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник ДФС у Луганській області надав аналогічні заперечення проти уточненого позову (а.с.125-128).

Представник Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області в судове засідання не прибув, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З урахуванням того, що позивач в своїй заяві від 31.10.2016 про розгляд справи за його відсутності, також просить суд розглядати його вимоги за первинним адміністративним позовом, однак, заяви про відкликання уточненої позовної заяви від 20.01.2016 не подав, а також не відмовився від заявлених в ній вимог, суд має розглядати вимоги позивача за первинним позовом з урахуванням уточненої позовної заяви відповідно до вимог ч.2 ст.11 КАС України в межах заявлених позовних вимог в порядку ст.41 КАС України.

На підставі досліджених доказів судом встановлені такі обставини справи, що стосуються вимог позивача за первинним позовом.

12 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Луганській області із запитом про надання публічної інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». В вказаному запиті просив:

- протягом пятиденного строку надати публічну інформацію, а саме належним чином завірену копію Положення про утворення Старобільської ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області,

- протягом пятиденного строку надати належним чином завірену копію Наказу або Постанови відповідного органу державної влади про затвердження Положення про Старобільську ОДПІ ГУ ДФС в Луганській області (а.с.3).

Листом ГУ ДФС у Луганській області від 15.05.2015 за № СВ-22/12-32-13-00/21 Позивача було повідомлено про те, що розпорядником інформації, яку він запитує, є Державна фіскальна служба України, тому Запит від 12.06.2015 згідно з п.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» направлений для розгляду до Державної фіскальної служби України (а.с.4).

В письмових запереченнях відповідач 1 повідомив суду, що листом від 15.06.2015 №461/8/12-32-13-00/21 вони надіслали запит позивача відповідачу 2, однак, на докази відправлення цього листа не посилається (а.с.54).

До заперечень додано копію такого листа від 15.06.2015 №461/8/12-32-13-00/21, в якому не зазначено, який саме запит ОСОБА_1 (за датою подання або за змістом) ними надсилається до належного розпорядника інформації (а.с.57).

Тому, лист від 15.06.2015 №461/8/12-32-13-00/21 не є належним доказом на підтвердження виконання відповідачем 1 обовязку щодо направлення запиту позивача до розпорядника вказаної інформації, оскільки з самого листа не вбачається, який саме запит ОСОБА_1 ними надсилався.

Крім іншого, відповідач 1 в жодному з зазначених листів від 15.06.2015, а також в письмових запереченнях не обґрунтував своє рішення щодо визначення належного розпорядника запитуваної позивачем інформації.

Відповідач 2 письмових заперечень з приводу вимог позивача за первинним позовом суду не надав, про прийняте ними рішення щодо розгляду запиту позивача від 12.06.2015 суду не повідомив.

Однак, суду не надано відповідачем 1 належних доказів на підтвердження самого факту направлення листа від 15.06.2015 №461/8/12-32-13-00/21, а також доказів на підтвердження факту отримання відповідачем 2 цього листа, на наявність таких доказів відповідачі не посилаються і в письмових запереченнях, отже ці обставини не підтверджені належними доказами.

Суд, приймаючи рішення у справі, керується такими вимогами чинного законодавства.

За встановлених судом обставин ГУ ДФС в Луганській області (відповідач 1), що є субєктом владних повноважень, при розгляді запиту позивача від 12.06.2015 мали керуватися вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (Закон № 2939-VI).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За встановлених судом обставин обєктивним є висновок про те, що відповідач 1 не довів факту законності та обгрунтованості його дій під час розгляду запиту позивача від 12.06.2015 щодо надіслання з листом від 15.06.2015 №461/8/12-32-13-00/21 вказаного запиту позивача на адресу відповідача 2 як належного розпорядника запитуваної інформації; не довів того факту, що цей лист стосується саме вказаного запиту позивача, а також факту надіслання вказаного листа із запитом позивача відповідачу 2 та отримання ними цього запиту. Отже, наявною є протиправна бездіяльність відповідача 1 щодо розгляду запиту позивача від 12.06.2015, у звязку з чим порушено право позивача на отримання запитуваної інформації.

Належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відповідача 1 розглянути цей запит з дотриманням вимог чинного законодавства.

Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вимоги ж позивача до ДФСУ є необґрунтованими та не підлягають задоволенню за встановлених судом обставин, оскільки не доведеним є факт отримання ДФСУ з листом ГУ ДФС від 15.06.2015 №461/8/12-32-13-00/21 запиту позивача від 12.06.2015, отже не доведено виникнення в них відповідно до ч.3 ст.22 Закону № 2939-VI обовязку щодо розгляду цього запиту. Тому в задоволенні позовних вимог первинного позову до відповідача 2 слід відмовити за необгрунтованістю.

Щодо позовних вимог уточненого позову про скасування державної реєстрації особи з назвою " Головне управління ДФС в Луганській області" як такої, що проведена на підставі нечинних установчих документів з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", суд зазначає наступне.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначено нормами Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади".

Згідно із ч. 1 ст. 21 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади", територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Пропозиції щодо утворення, реорганізації та ліквідації територіальних органи; центрального органу виконавчої влади на розгляд міністрові вносить керівник центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади", територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівникам центрального органу виконавчої влади.

Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади припиняються як юридичні особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію їх припинення (ч. 4 ст. 24 Закону № 3166).

При цьому, норми ст. 21 Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади", не містять вимоги щодо державної реєстрації Міністерством юстиції України та включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Кабінет Міністрів України утворює, реорганізовує і ліквідує міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до закону в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання органів виконавчої влади, затверджує положення про зазначені органи. Постановою №236 від 21.05.2014 року затверджено Положення про Державну фіскальну службу України, яка відповідно до п. 1 даного Положення - є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Підпункт 19 п. 11 Положення №236 передбачає, що голова ДФС України утворює, ліквідовує, реорганізовує підприємства, установи, організації, затверджує їх положення (статути), в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери управління ДФС.

Згідно із Положенням про Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області, затвердженого наказом ДФС від 27.08.2014 року №82, Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області - є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується Державній фіскальній службі України. Головне управління ДФС у Луганській області є органом доходів і зборів.

Таким чином, Головне управління ДФС у Луганській області створюється і діє у складі відповідного центрального органу виконавчої влади - ДФС України, головою якого і було затверджено Положення про Головне управління ДФС у Луганській області.

З урахуванням викладеного, наявним є висновок, що Положення № 82 є актом (розпорядчим документом), що встановлює завдання, права, обов'язки, взаємодію, порядок організації та діяльності органу і спрямований на організацію виконання рішень органу вищого рівня та власних рішень, що не має нових норм та відповідно до п. 5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 року № 731, не підлягає державній реєстрації у Міністерстві юстиції України.

Враховуючи пп. "д" п. 5 Положення №731, відповідно до якого на державну реєстрацію не подаються акти, спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм, Положення про Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області не підлягає державній реєстрації у Міністерстві юстиції України.

Між іншим, суд звертає увагу на той факт, що ДФС України відповідно до Положення №236 не має статусу суб'єкта нормотворення та права на прийняття нормативно - правових актів.

Так, згідно із п. 9 Положення №236, ДФС України в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну видає накази організаційно - розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Тоді як, Міністерство фінансів України, що спрямовує і координує діяльність ДФС України через Кабінет Міністрів України, відповідно до п. 8 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 року №446/2011 у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання.

При цьому, нормативно - правові акти Мінфіну України, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, видаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (замовники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації юридичної особи; примірник оригіналу або нотаріально посвідчену копію рішення засновників, або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи у випадках, передбачених законом; два примірника установчих документів.

20.01.2015 року за №1 003697 на підставі реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи, постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України" та Положення про Головне управління ДФС у Луганській області в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців зареєстрована юридична особа Головне управління ДФС у Луганській області.

Доводи позивача не спростовують офіційність та правомірність такої реєстрації. Тому в задоволенні уточнених позовних вимог також слід відмовити за необгрунтованістю.

Таким чином, вимоги адміністративного позову підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з цього, сплачений позивачам судовий збір у розмірі 73,08 грн. підлягає частковій компенсації за користь бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області в розмірі 36,54 грн.

Керуючись статтями 11, 41, 70-72, 86, 94, 122, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Державної фіскальної служби України, Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області щодо не розгляду запиту ОСОБА_1 від 12 червня 2015 року про надання публічної інформації.

Зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 12.06.2015 з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 копійки).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 07 листопада 2016 року.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Суддя Суддя ОСОБА_3 ОСОБА_4