Справа № 826/13303/16
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08 листопада 2016 року 16 год. 00 хв. № 826/13303/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Альтера Фінанс" до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов приватного акціонерного товариства "Альтера Фінанс" (далі - позивач, ПАТ "Альтера Фінанс") до Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 15 червня 2016 року №, відповідно до якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання за податком на прибуток фінансових установ у розмірі 662377 грн. (далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представники відповідача не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 29 квітня по 17 травня 2016 року проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт перевірки від 31 травня 2016 року №443/26-15-14-06-02/30702104 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого ним завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування від усіх видів діяльності за 2015 рік у сумі 56241,00 грн. та занижено податок на прибуток за 2015 рік у сумі 789034,00 грн.

На підставі акту перевірки, з урахуванням заперечень, лист №13056/10/26-15-14-06-02-18 від 10 червня 2016 року, 15 червня 2016 року відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток фінансових установ у розмірі 662377,00 грн. за основним платежем.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження, вказане рішення залишено без змін.

Суд погоджується із доводами представника позивача щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, у ході розгляду справи судом з'ясовано, що висновок відповідача про заниження позивачем податку на прибуток ґрунтується на тому, що по закінченню 2015 року ПАТ "Альтера Фінанс" повинно було провести дооцінку належних йому акцій по ринковій (справедливій) вартості і сплатити податок на суму дооцінки, проте в порушення вимог пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 ПК України цього не виконало.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з пп. 141.2.1, пп. 141.2.3 п. 141.2 ст. 141 ПК України, фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму від'ємного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів, відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму уцінки цінних паперів (крім державних цінних паперів або облігацій місцевих позик), інвестиційної нерухомості і біологічних активів, які оцінюються за справедливою вартістю, відображених у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, що перевищує суму раніше проведеної дооцінки таких активів.

Платники податку окремо визначають загальний фінансовий результат за операціями з продажу або іншого відчуження цінних паперів звітного періоду відповідно до національних або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Суд погоджується із твердженнями позивача відносно того, що в акті перевірки помилково зазначено, що відповідно до пп. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 ПК України різниці щодо операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, а також операцій з інвестиційною нерухомістю і біологічними активами, оцінюються за справедливою вартістю, оскільки п. 141.2 ст. 141 ПК України містить лише назву пункту, а саме: "Різниці щодо операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, а також операцій з інвестиційною нерухомістю і біологічними активами, які оцінюються за справедливою вартістю".

При цьому, згідно змісту пп. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 ПК України він застосовується саме до операцій з цінними паперами та встановлює порядок визначення фінансового результату за операціями з цінними паперами протягом звітного періоду.

Крім того, представник позивача звертав увагу суду на те, що відповідачем протиправно застосовано абз. 3 пп. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 ПК України не до проведених операцій із такими цінними паперами, а до всіх цінних паперів, наведених в акті перевірки, які обліковуються в бухгалтерському обліку ПАТ "Альтера Фінанс" станом на кінець 2015 року, що є порушенням вимог ПК України.

Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено, що чинним законодавством встановлено обов'язок платника податку здійснювати оцінку цінних паперів виключно за справедливою вартістю на дату балансу та проводити уцінку або дооцінку таких активів. У той же час принципи Міжнародних стандартів фінансової звітності передбачають можливість, тобто право суб'єкта господарювання приймати рішення про визнання оцінки активів за справедливою вартістю із відображенням результатів переоцінки у прибутку або збитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах:

обачність - застосування в бухгалтерському обліку методів оцінки, які повинні запобігати заниженню оцінки зобов'язань та витрат і завищенню оцінки активів і доходів підприємства;

повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв'язку з чим особисте майно та зобов'язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства;

послідовність - постійне (із року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності;

безперервність - оцінка активів та зобов'язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати далі;

нарахування та відповідність доходів і витрат - для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;

історична (фактична) собівартість - пріоритетною є оцінка активів підприємства, виходячи з витрат на їх виробництво та придбання;

єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюється в єдиній грошовій одиниці;

періодичність - можливість розподілу діяльності підприємства на певні періоди часу з метою складання фінансової звітності.

Судом встановлено, що ПАТ "Альтера Фінанс" відповідно до обраної облікової політики проводить облік цінних паперів за принципом їх фактичної собівартості. Так. відповідно до п.п. 69 та 72 наказу "Про облікову політику ПАТ "Альтера Фінанс" на 2015 рік", фінансові інвестиції, здійснені між підприємствами та на підприємстві обліковуються за балансовою вартістю, та переоцінці не підлягають.

Тобто, оскільки ПАТ "Альтера Фінанс" не приймало рішення про облік цінних паперів за їх справедливою вартістю з відображенням результату переоцінки у прибутку чи збитку, а також не приймало рішення та не проводило протягом періоду, що перевірявся, ні дооцінку цінних паперів, ані їх уцінку, то відсутні правові підстави для застосування абз. 3 пп. 141.2.1 п. 141.2 ст. 141 ПК України, а тому позивача відсутній обов'язок коригувати фінансового результату за 2015 рік на суму уцінки або дооцінки цінних паперів.

Крім того, представник позивача звертав увагу суду на те, що висновки відповідача щодо біржового курсу акцій станом на 30 грудня 2015 року ґрунтувались на недостовірних відомостях, оскільки в дійсності ані станом на 30 грудня, ані станом на 31 грудня біржовий курс на зазначені в акті перевірки акцій взагалі не встановлювався, оскільки обіг акцій ПАТ "Інвестиційно-фінансовий консалтинг" зупинено у липні 2015 року та до цього часу не відновлено, останнім днем встановлення біржового курсу акцій ПАТ "ЗНКІФ "Альтера Фінанс - Фонд Нерухомості" в 2015 році було 04 грудня, останнім днем встановлення біржового курсу акцій ПАТ "ЗНКІФ "Голден Вертекс Фонд" в 2015 році було 18 грудня.

Отже, виходячи із меж заявлених позовних вимог, зважаючи на вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд вважає, що оскаржуване рішення відповідачем прийняте протиправно, а тому, як наслідок, воно підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов приватного акціонерного товариства "Альтера Фінанс" до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 15 червня 2016 року №.

3. Присудити на користь приватного акціонерного товариства "Альтера Фінанс" () здійснений ним судовий збір у розмірі 9935,66 грн. (дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять п'ять гривень шістдесят шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві ().

Копії постанови направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин