Справа № 826/6780/16
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6780/16 Головуючий у 1-й інстанції:Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Коротких А.Ю.

Чаку Є.В.

При секретарі Закревській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 березня 2016 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовою особою Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пунктів 79.1 та 79.2 статті 79 Податкового кодексу України та на підставі наказу від 05 лютого 2016 року №61 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення ОСОБА_3 підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164, пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, а саме - не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, який підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України та не сплачено податок на суму 597 873,28 грн.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві складено акт від 25 лютого 2016 року №463/26-56-12-01-05/НОМЕР_1 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 15 березня 2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб у розмірі 747 341,60 грн., у тому числі: 597 873,28 грн. - основний платіж, 149 468,32 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судом встановлено факт отримання позивачем у 2014 році доходу у вигляді додаткового блага, то цей дохід підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що вказані висновки суду не можна вважати такими, що зроблені на підставі повно та всебічно досліджених встановлених фактичних обставин справи.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктами 164.1.2 та 164.1.3. Податкового кодексу України встановлено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року.

У відповідності до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відтак, обов'язок для сплати фізичною особою податку на доходи фізичних осіб від отриманого додаткового блага, згідно абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, виникає за наступних обов'язкових умов: повідомлення кредитором щодо прощення кредитної заборгованості та отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу (що було виконано банком); включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).

Так, судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2008 року між позивачем та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №6, за умовами якого ОСОБА_3 отримала у кредит грошові кошти в сумі 36 300,00 доларів США.

14 жовтня 2010 року між сторонами була підписана додаткова угода №96-05/13/1147 до кредитного договору від 01 жовтня 2008 року №6.

За умовами зазначеної додаткової угоди сторони домовились, що позичальник (позивач) до 01 вересня 2017 року зобов'язується погасити боргові зобов'язання.

19 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір про припинення зобов'язань за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року №6.

Згідно пункту 1 договору від 19 листопада 2014 року про припинення зобов'язань за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року №6, сторони визнають і підтверджують, що розмір непогашеної позичальником заборгованості за кредитним договором станом на день укладення цього договору становить 230 556,56 доларів США, що складає еквівалент 3 518 334,60 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору, у тому числі:

- основна сума боргу у розмірі 17 855,75 доларів США, що складає еквівалент 272 481,96 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору;

- проценти, нараховані за користування кредитом у розмірі 15 793,31 доларів США, що складає еквівалент 241 008,75 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору;

- розрахована пеня за порушення за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 004 843,89 грн.

Пунктом 2 договору від 19 листопада 2014 року визначено, що у зв'язку із виконанням позичальником умов кредитора, сторони домовились, що з дати укладення цього договору боргові зобов'язання за кредитним договором припиняються внаслідок звільнення кредитором позичальника від сплати боргових зобов'язань (прощення боргу), а кредитний договір вважається розірваним.

Відповідно до пункту 5 договору від 19 листопада 2014 року з підписанням цього договору позичальник вважається повідомленим, відповідно до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України про анулювання (прощення) боргових зобов'язань та про те, що сума анульованих (прощених) боргових зобов'язань буде включена кредитором до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому боргові зобов'язання було анульовано (прощено).

Позичальнику повідомлено, що про анулювання (прощення) його боргу кредитором буде повідомлено органам Міністерства доходів і зборів шляхом включення суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь позичальника, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

Разом з тим, відповідно до пп. 14.1.47, пп. 14.1.56 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

А відтак слід дійти висновку про те, що на відміну від прощеного за кредитним договором боргу, скасована банком пеня та штрафи не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Згідно абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 165.1.49 п. 165.1 статті 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (пп. 164.2.14 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України).

Тому, відсотки, які було нараховано боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Згідно з ч. 2, ч. 3 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.

Нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед третьою особою - банком.

Прощена неустойка у вигляді пені та штрафів не є його доходом і додатковим благом, сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, а неустойка ним не отримується, та при цьому, банківська установа вправі на свій розсуд визначати доцільність її стягнення.

Наведена позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, зокрема, в ухвалі від 04 жовтня 2016 року по справі № 809/4380/15.

За нормами п. 167.1 статті 167 ПК України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Ставка податку, визначена абзацом першим цього пункту, застосовується до доходів у вигляді:

процентів, нарахованих на суму поточного або вкладного (депозитного) банківського рахунку;

процентного або дисконтного доходу за ощадними (депозитними) сертифікатами;

процентів на вклад (депозит) члена кредитної спілки у кредитній спілці;

плати (відсотка), що розподіляється на пайові членські внески членів кредитної спілки;

доходу, який виплачується компанією, що управляє активами інституту спільного інвестування, на розміщені активи відповідно до закону;

доходу за іпотечними цінними паперами (іпотечними облігаціями та сертифікатами) відповідно до закону;

доходу у вигляді відсотків (дисконту), отриманого власником облігацій від їх емітента відповідно до закону;

доходу за сертифікатом фонду операцій з нерухомістю.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, сума боргу складає 272 481, 96 грн, з яких 12 180 грн підлягає оподаткуванню за ставкою податку 15% (12 180 грн*15% = 1 827 грн), а 260 301, 96 грн - підлягає оподаткуванню за ставкою податку 17% (260 301, 96 грн*17% = 44 251, 33 грн). Отже, загальний розмір податку із вказаної суми становить 46 078, 33 грн (1 827 грн + 44 251, 33 грн).

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України неподання платником податків податкової декларації (розрахунку), тягне за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання на підставі підпункту 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, до платника податків накладається штраф в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

Відтак, 46 078, 33 грн*25% = 11 519, 58 грн.

При цьому, загальна сума зобов'язання, яку має сплатити позивач за винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням складає 57 597, 91 грн (46 078, 33 грн основного зобов'язання та 11 519, 58 грн штрафу).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про те, що в порушення підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України ОСОБА_3 мала задекларувати дохід у вигляді додаткового блага та, відповідно, сплатити податок з такої суми, є обґрунтованими лише частково.

Відповідно, в іншій частині оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткову обґрунтованість висновків апеляційної скарги платника податків, а саме щодо безпідставності вимог відповідача про сплату податку з доходу, отриманого внаслідок прощення боргу банком в частині відсотків, нарахованих за користування кредитом у розмірі 241 008, 75 грн. та пені у розмірі 3 004 843, 89 грн. Згідно приписів статті 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову.

Відповідно до ч. 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати, ухваливши нову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року - скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення від 15 березня 2016 року №- скасувати в частині нарахування податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 689 743, 69 грн, з яких 551 794, 95 грн за податковим зобов'язанням та 137 948, 74 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Коротких А. Ю.