Справа № 816/1935/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2016 рокум. ПолтаваСправа №816/1935/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

представника відповідача - Тернової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною постанови від 13.09.2016 про закінчення виконавчого провадження №51759044 з виконання рішення Європейського суду з прав людини від 02.06.2016 у справі "ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти України" (заява №20142/10).

В обґрунтування позовних вимог посилались на неповне виконання рішення Європейського суду з прав людини від 02.06.2016 у справі "ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти України" та стверджували про відсутність у державного виконання підстав для закінчення виконавчого провадження.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях представник відповідача посилалась на повне фактичне виконання рішення Європейського суду з прав людини від 02.06.2016 у справі "ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти України" шляхом перерахування 02.09.2016 на розрахункові рахунки позивачів у банку грошових коштів у розмірі 171317,72 грн кожному.

Позивачі надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

02.06.2016 Європейським судом з прав людини (надалі також Суд) ухвалено рішення у справі "ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти України", відповідно до пункту 3 резолютивної частини якого: упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити заявникам спільно такі суми, що мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу: 12000 (дванадцять тисяч) євро відшкодування моральної шкоди та додатково будь-який податок, що може нараховуватись; 34,60 (тридцять чотири євро шістдесят центів) євро компенсації судових та інших витрат та додатково будь-який податок, що може нараховуватись.

22.07.2016 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойка О.М. відкрито виконавче провадження №51759044 з виконання зазначеного рішення /а.с. 39/.

04.08.2016 відповідачем одержано заяву ОСОБА_3 про виплату відшкодування за рішенням Суду /а.с. 42/.

29.08.2016 за вих. №580-20.1/11 державний виконавець надіслав до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України заяву про перерахування коштів стягувачам /а.с. 43/.

30.08.2016 Міністерством юстиції України складено платіжне доручення №3318 про перерахування на депозитний рахунок Міністерства коштів у розмірі 342635,44 грн /а.с. 44/.

31.08.2016 дане платіжне доручення одержане та виконане Державною казначейською службою України /а.с. 44/.

02.09.2016 кошти рівними частинами (по 171317,72 грн) перераховані на розрахункові рахунки стягувачів у банках /а.с. 46, 47/.

08.09.2016 грошові кошти фактично надійшли на розрахункові рахунки стягувачів /а.с. 7, 8/.

13.09.2016 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойка О.М. виконавче провадження №51759044 закінчено на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 5 статті 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" - у зв'язку з фактичним виконанням рішення Суду /а.с. 48-49/.

Не погодившись з даним рішенням державного виконавця, стверджуючи про недоотримання відшкодування за рішенням Суду загалом у розмірі 625,32 євро, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню державного виконавця та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на момент виникнення та реалізації спірних відносин було визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV.

Крім того, відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, урегульовано Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 3 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Порядок виплати відшкодування визначено статтею 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Так, відповідно до частини першої згаданої статті, виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

Частиною третьої вказаної статті визначено, що протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

В силу положень частини четвертої означеної статті, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження".

А відповідно до частини п'ятої цієї ж статті названого Закону, підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований /частина третя статті 49 Закону України "Про виконавче провадження"/.

Отже, підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Суд зазначає, що за Рішенням Європейського суду з прав людини від 02.06.2016 у справі "ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти України" (заява №20142/10) стягувачам мала бути виплачена компенсація у загальному розмірі 12034,60 євро, що мали бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Суд враховує, що конвертація коштів, присуджених Європейським судом з прав людини, оформлення платіжних документів (платіжного доручення) проводиться Міністерством юстиції України, як органом, відповідальним за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень, з урахуванням особливостей, вищезазначених нормативно-правових актів та законодавства України, відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов'язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2007 №408.

Відповідно до пункту 5 названого Порядку для здійснення платежів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 4 пункту 2 головний розпорядник подає до Казначейства, уповноваженого банку платіжний документ, який повинен містити такі відомості: найменування справи, за якою закордонним юрисдикційним органом прийнято рішення проти України; найменування стягувача (стягувачів); банківський реквізит стягувача (стягувачів) (за наявності).

При цьому пунктом 6 згаданого Порядку визначено, що операції, пов'язані з використанням бюджетних коштів, здійснюються відповідно до Порядку обслуговування державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих за рахунок коштів державного бюджету, затвердженого в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 №1407, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.01.2013 за №130/22662, розпорядник бюджетних коштів (одержувач бюджетних коштів) здійснює формування та подання документів до системи Казначейства в електронному вигляді протягом операційного дня в межах операційного часу, визначеного органом Казначейства. Документи, що надійшли після операційного часу, опрацьовуються наступного операційного дня.

Пунктом 11.1 названого Порядку визначено, що органи Казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів шляхом проведення платежів з реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків одержувачів бюджетних коштів, відкритих в органах Казначейства, відповідно до кошторисів, планів асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), планів надання кредитів із загального фонду державного бюджету, планів спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків) або планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів.

Органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень за дорученнями розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов'язання та бюджетного фінансового зобов'язання у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань /пункт 11.3 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами/.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд зауважує, що у спірних відносинах датою здійснення платежу буде 31.08.2016 - дата одержання та проведення Державною казначейською службою України платежу за платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 30.08.2016 №3318 /а.с. 44/.

На підставі викладеного, суд відхиляє як необґрунтовані твердження позивачів про те, що датою здійснення платежу за рішенням Суду слід вважати 08.09.2016 - дату фактичного надходження коштів на їх розрахункові рахунки у банках.

Разом з цим, суд враховує, що за інформацією, наявною на офіційному веб-порталі Національного банку України, курс гривні до євро на 31.08.2016 становив 28,648422 грн за один євро.

Таким чином, сума відшкодування за рішенням Суду у розмірі 12034,60 євро після конвертації у національну валюту України становитиме 344772,30 грн.

Натомість на депозитний рахунок Міністерства юстиції України 31.08.2016 перераховано 342635,44 грн, що підтверджено залученою до матеріалів справи копією виписки /а.с. 45/.

Вказану суму коштів рівними частинами перераховано на розрахункові рахунки стягувачів, що підтверджено наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями від 02.09.2016 №№5570, 5571 /а.с. 46, 47/ та виписками з розрахункових рахунків /а.с. 7, 8/.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що державний виконавець належним чином не пересвідчився щодо повного виконання рішення Суду та передчасно виніс спірну постанову про закінчення виконавчого провадження №51759044.

Зважаючи на те, що оспорювана постанова у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України є правовим актом індивідуальної дії, який, відповідно до положень частини другої статті 162 названого Кодексу, у разі його неправомірності визнається судом протиправним і скасовується, суд, керуючись приписами частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.09.2016 про закінчення виконавчого провадження №51759044.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.09.2016 про закінчення виконавчого провадження №51759044.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2016 року.

Суддя С.С. Бойко