Справа № 2-а-15/10
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-15/10
Номер провадження -
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

Головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Байрашевої В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради у М.Кіровограді про оскарження неправомірних дій відповідача, стягнення заборгованості по щорічній допомозі на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив визнати незаконними дії відповідача, щодо належного нарахування, своєчасної виплати та відмови у виплаті недоотриманої суми щорічної допомоги на оздоровлення за 1999 р. - 2005 р., 2007 р. та не виплати одноразової компенсації; стягнення щорічної допомоги на оздоровлення в сумі 3330 грн. та одноразової компенсації в сумі 23933 грн.; стягнення судових витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому встановлена 2 група інвалідності з захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і відповідно до ст. 48 ЗУ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" повинен отримати одноразову компенсацію в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, яку він ніколи не отримував. Також відповідно до ст. 48 ЗУ „Про статус та соціальний^ захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він, як інвалід 2 групи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення. Однак, всупереч вимогам цього Закону йому на протязі 1999 р. - 2005 р. та 2007 р. допомога на оздоровлення виплачувалася в зменшеному розмірі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав. Зазначив, що позивач перебуває на обліку у відділі з питань обслуговування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи управління з 2005 р. Одноразова компенсація була отримана ОСОБА_1 в розмірі визначеним законодавством на час виплати за місцем отримання пенсії. При нарахуванні щорічної допомоги особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, управління праці та соціального захисту населення виконкому Кіровської районної у м. Кіровограді ради керувалось постановами КМУ від 26.07.1996 р. № 836 та від 12.07.2005 р. № 562, тому вважає, що допомога на оздоровлення позивачу виплачена в повному обсязі. Також, в якості заперечення на позов посилався на ст.99 КАС України щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду за захистом своїх прав.

Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХЇІ).

Судом встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 1 категорії (а.с.9).

Позивачеві виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення у розмірах значно нижчих, ніж це передбачено Законом № 796-ХІІ (а.с.6).

Статтею 48 Закону № 796-ХІІ передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильній АЕС 1 категорії, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на оздоровлення відповідач керувався постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою розмір такої допомоги встановлений для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії в сумі 26 гри. 70 грн. та постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою розмір зазначеної допомоги встановлений в сумі 120 грн.

, Між тим, з моменту прийняття зазначених постанов Кабінету Міністрів України встановлені ними розміри щорічної допомоги на оздоровлення залишилися незмінними, у той час, як Верховною Радою України неодноразово змінювався розмір мінімальної заробітної плати, щорічно затверджувався новий державний бюджет.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» щодо необхідності оцінки нормативно-правових актів будь-якого державного чи іншого органу на предмет їх відповідності як Конституції України, так і закону, визначено, що у випадку встановлення судом невідповідності чи суперечності нормативно-правового акту, який підлягав застосуванню, законові, суд зобов`язаний застосовувати закон, що регулює ці правовідносини.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення ст. 48 Закону № 796-ХП та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки, про державний бюджет на відповідні роки.

Пунктом 37 статті 77 Закону України № 3235-1У від 20.12.2005 «Про державний бюджет України на 2006 рік» зупинено дію абзаців другого та третього частини четвертої статті 48 в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Даний закон Конституційним Судом України до теперішнього часу не визнаний неконституційним у відповідних частинах, тому застосування Закону № 796-ХП до виниклих між сторонами в справі правовідносин у 2006 році виключається.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. у справі № 6-рп/2007 пункт ЗО статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким на період 2007 року зупинено дію ст. 48 Закону № 796-ХП, визнано таким, що не відповідає Конституції України. З дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення, положення пункту ЗО статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втратили чинність.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту існуючих прав і свобод, тому

відсутність коштів на виплату одноразової грошової допомоги не позбавляє особу на таку допомогу.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання дій Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради у М.Кіровограді протиправними в частині виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за період за 1999 -2005 р.р., 2007 років в зменшеному розмірі, ніж передбаченому Законом № 796-ХП та стягнення з відповідача недоплаченої суму цієї допомоги, підлягають задоволенню.

Водночас, згідно з постановою Пленуму Вищого Адміністративного Суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 №2, статтею 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Як зазначено в пункті 14 наведеної постанови, у разі відсутності підстав для визнання поважною причини пропуску строку звернення до суду та встановлення факту порушення права суд відмовляє в його захисті саме з підстав пропуску строку.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 23.03.2009 р., не навівши суду причин пропуску річного терміну звернення до суду з адміністративним позовом, а відповідач наполягає на застосуванні строків позовної давності до позовних вимог і з урахуванням річного строку звернення до суду з адміністративним позовом, в задоволенні позовних вимог щодо виплати одноразової щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому ст.48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період 1999-2005 р.р., 2007 р. необхідно відмовити в зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Вимога позивача, щодо невиплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991, № 796-ХЇІ (із змінами та доповненнями) одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат.

Пунктом «є» ст.1. Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996, № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам II групи - 28440 тис. карбованців.

Як вбачається з матеріалів справи 2 група інвалідності ОСОБА_1 була встановлена у листопаді 1999 р. (а.с.11). З 13.01.2005 р. позивач перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради у М.Кіровограді (а.с.36).

Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради у М.Кіровограді № П-63 від 22.10.2008 р. одноразова компенсація ОСОБА_1 була виплачена у розмірі 284 грн. 40 коп., який був визначений Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні

виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.6). Та зазначена компенсація була виплачена за місцем отримання пенсії.

Згідно довідки Кіровоградського об`єднаного міського військового комісаріату № 6 від 12.01.2005 р. заборгованості станом на 01.01.2005 р. перед ОСОБА_1 не має (а.с.37).

З вищевказаного вбачається, що позивачем була отримана одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи після встановлення групи інвалідності в розмірі визначеним на час виплати діючим законодавством. З заявою про стягнення одноразової компенсації позивач звернувся до відповідача в жовтні 2005 р. (а.с.7,8).

Про розгляді справи позивачем не обґрунтовані підстави не оскарження більш як 10 років розміру отриманої ним одноразової допомоги. Відповідно до ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач не навів суду причин пропуску річного терміну звернення до суду з адміністративним позовом, а тому в частині невиплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 161-164 Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кіровської районної ради у М.Кіровограді відмовити в повному обсязі.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга подається на постанову суду першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено 02 серпня 2010 р.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда