Справа № 214/5002/16-а
Суддя: Чернова Н. В.
Дата ухвалення: 2016-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5002/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2016 року, суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Криворізького центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просить: визнати неправомірними дії Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо переведення ОСОБА_2 з пенсії за вислугою років на пенсію за віком на підставі ч.1 ст.40, ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і проведення перерахунку пенсії за віком з урахуванням пенсії за вислугою років із застосуванням показника заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2007 рік; зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок ОСОБА_2 призначеної пенсії за віком згідно з вимогами ст.ст.26,27, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", №1058-ІV з моменту її призначення, з 30.05.2016 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески для призначення пенсії за три календарних роки (2013-2015 роки), що передують року призначення пенсії, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум; стягнути з Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в розмірі 4 409,60 грн. та на оплату судового збору у розмірі 551,21 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому 15.04.1994 року

призначена пенсія по вислузі років на підставі Закону України «Про

пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких

інших осіб», №2262-ХІІ.

30.05.2016 року він звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

03.08.2016 року він звернувся із заявою вх. Т-125 до Криворізького центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду Дніпровської області, у якій просив повідомити його у письмовій формі із посиланням на норми законодавства України, який розмір пенсії за віком йому призначено та його розрахунок із зазначенням показника середньої заробітної плати по народному господарству, який застосовувався при розрахунку та зазначити підстави зарахування показника середньої заробітної плати.

Листом від 15.08.2016 року, № Т-125, йому було повідомлено, що розмір його пенсії за віком становить 1138,49 грн. та зазначено, що пенсія йому призначена на підставі ч.1 ст.40, ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та для розрахунку пенсії застосовувався показник середньої заробітної плати працівників,

зайнятих в галузях економіки за 2007 рік, який становив 1197,91 грн.

Позивач вважає, що при розрахунку розміру пенсії за віком неправомірно застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки за 2007 рік.

Представник відповідача - Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, надав до суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що 30.05.1994 року ОСОБА_2 призначена пенсія по вислузі років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». 30.05.2016 року ОСОБА_2 звернувся до фонду із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яку зареєстровано за №2334. Згідно п.1 ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж та заробітну плату, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Частиною 5 п.п.1.7 п.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року, №22-1, передбачено, що днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч.2 ст.40 цього Закону для призначення пенсії. Так як, позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», то застосовувати середню заробітну плату (дохід), визначену ч.2 ст.40 цього Закону для призначення пенсії відсутні законні підстави. Також відповідач заперечує щодо сплати управлінням на користь позивача, сплачений ним судовий збір в розмірі 551,21 грн. та судові витрати на правову допомогу в розмірі 4409,60 грн.

Таким чином, Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області вважає поданий адміністративний позов необґрунтованим, а також таким, що суперечить чинному законодавству.

Дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_2, 15.04.1994 року була призначена пенсія по вислузі років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», №2662-ХІІ. Також судом встановлено, що ОСОБА_2 після звільнення з органів внутрішніх справ, отримавши пенсію по вислузі років відповідно до Закону №2662-ХІІ, продовжував працювати та сплачувати у встановленому Законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.12-16).

З метою призначення пенсії за віком позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою та необхідними додатками до неї та просив розрахувати пенсію на підставі ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показників середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески за три календарних роки, які передували зверненню за призначенням пенсії.

Однак, листом відповідача вих.№Т-139 від 01.09.2016 року, ОСОБА_2 було відмовлено у перерахунку його пенсії із застосуванням показників середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу, з якої сплачено страхові внески за три календарних роки, які передували зверненню за призначенням пенсії,у зв'язку із відсутністю законних підстав та роз'яснено право оскаржити прийняте рішення (а.с.11).

Частиною 1 ст.1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.11 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Згідно ст.7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону №1058-ІV, призначається одна пенсія за її вибором. Аналогічна позиція викладена у ч.1 ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Відповідно до ч.3 ст.45 цього ж Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

На підставі аналізу зазначених норм права, суд приходить до висновку про те, що ч.3 ст.45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше. Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував, у встановленому законом порядку, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач при призначені позивачу пенсії за віком застосував показник середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік - 1197,91 грн., що передував призначенню пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На думку суду, даний розрахунок проведений відповідачем неправомірно, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а просив призначити йому пенсію за віком на підставі іншого Закону.

В ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсій по матеріалам пенсійної справи, що в даному випадку відсутнє, так як мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону. Тобто при призначенні пенсії за віком відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, а має місце перехід на іншу пенсію по іншому закону.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Враховуючи те, що судом встановлено, що у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, тому призначення пенсії позивачу має бути з 30.05.2016 року - з дня звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у встановленому законодавством порядку.

Позивач за даний період трудової діяльності у відповідності до вимог чинного законодавства із заробітної плати, яку отримував у даний період сплачено страхові внески. Тобто, існують усі законодавчо передбачені підстави для отримання пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, так як пенсія призначена вперше згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В силу викладеного, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії слід застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2013-2015 роки, а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні, із якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91 грн.).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій при призначені позивачу пенсії за віком відповідачем надано не було.

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.90,94 КАС України.

Позивач поніс витрати на правову допомогу, які в розумінні ст.ст.90, 94 КАС України є судовими витратами, тому вони повинні бути стягнуті з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на його користь.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Понесення позивачем витрат на правову допомогу підтверджується договором про надання правової допомоги, укладеним між позивачем та його представником адвокатом Ратушною Р.П. 05.09.2016 року, розрахунковою квитанцією про оплату витрат на правову допомогу від 06.09.2016 року та актом приймання-передачі правової допомоги від 06.09.2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 17, 19, 71, 162, 186 КАС України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснення перерахунок пенсії за віком, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо застосування для розрахунку пенсії за віком ОСОБА_2, показника середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік - 1197,91 гривень.

Зобов'язати Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області провести ОСОБА_2, розрахунок пенсії за віком відповідно до поданої ним заяви від 30.05.2016 року з використанням для розрахунку показників середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за пенсією: 2013, 2014, 2015 роки, починаючи з 30.05.2016 року.

Стягнути з Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в розмірі 4409,60 гривень та на оплату судового збору у розмірі 551,21 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі відкладення складання постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.В. Чернова