Справа № 826/15/16
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 листопада 2016 року м. Київ К/800/29410/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання дій неправомірними,

встановив:
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання неправомірними дії щодо відмови у проведенні експертизи по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності позивача з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС; зобов`язання призначити проведення експертизи про причинно-наслідковий зв`язок хвороби позивача, а саме інвалідності ІІ групи з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС і видати експертний висновок, у спосіб гарантований законодавством.

Судами встановлено, що позивач перебував у зоні підвищеного радіаційного ризику у Республіці Казахстан, що підтверджено довідкою Семипалатинської міської адміністрації Республіки Казахстан від 19.06.1996 р. №14334, довідкою Баянаульського військового комісаріату Павлодарської області Республіки Казахстан від 20.03.1987 р. № 86, посвідченням від 19.06.1996 р. СП № НОМЕР_1 , виданим в Республіці Казахстан, та має право на пільги згідно з Законом Республіки Казахстан від 18.12.1992 р. "Про соціальний захист громадян, що потерпіли внаслідок ядерних випробувань на Семипалатинському випробувальному ядерному полігоні" як потерпілому внаслідок ядерних випробувань на Семипалатинському полігоні у зв`язку з проживанням в місті Семипалатинську з вересня 1965 по липень 1967 року.

З 1979 р. позивач проживає в м. Києві, є громадянином України. Згідно з випискою з історії хвороби позивача № 62784, виданою міською клінічною лікарнею № 10 м. Києва, у нього наявна низка захворювань, пов`язаних з перебуванням у місті Семипалатинську.

Позивач неодноразово звертався до Міністерства охорони здоров`я України щодо розгляду Центральною міжвідомчою експертною комісією його медичної справи з метою встановлення причинного зв`язку наявних у нього захворювань з дією шкідливих чинників аварії на Чорнобильській АЕС, у чому йому відмовлялося, що підтверджується листами від 04.08.1998 р. № 7.15/145, 09.03.2010 р. № 7.05-5/295-Г, 19.02.2013 р. № 07.04-Г-557/1483-зв.

Листом від 18.11.2015 р. № 07.07-Г-12991/13/53-зв Міністерство охорони здоров`я України вкотре відмовило позивачу у розгляді його медичної справи та видачі експертного висновку про причинно-наслідковий зв`язок хвороби, що привели до інвалідності ІІ групи, в 1966 році з дією іонізуючого випромінення внаслідок ядерних випробувань, і в 1986 році з дією іонізуючого опромінення внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Судові рішення мотивовано тим, що обов`язковою передумовою для проведення експертизи щодо встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС є наявність в особи статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивачем не доведено його статусу особи, визначеного статтями 10, 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 1992 року № 674 "Про порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який є визначальним для проведення Міністерством охорони здоров`я України заявленої позивачем експертизи та видачу експертного висновку за результатами її проведення, тому підстави для визнання дій відповідача щодо відмови у проведенні зазначеної експертизи відсутні.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Зазначає, що відмова відповідача щодо проведення експертизи по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності позивача з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС є протиправною, оскільки перебував у зоні підвищеного радіаційного ризику в місті Семипалатинську.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання дій неправомірними.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак