Справа № 490/5653/16-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 490/5653/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Подзігун Г.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2016 року про залишення без руху адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання неправомірною виплату допомоги у меншому розмірі ніж визначено законом, про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу.

Ухвалою від 01 червня 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва залишив без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання неправомірною виплату щорічної одноразової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, до 05 травня 2016 року у меншому розмірі ніж визначено законом, про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної одноразової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, до 05 травня 2016 року у розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених витрат.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки факт виплати щорічної одноразової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, до 05 травня 2016 року у розмірі меншому ніж встановлено законом, тобто відповідно до Постанови КМУ, Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради не буде заперечувати, в той час як суд першої інстанції на стадії відкриття провадження по справі переклав на позивача обов'язок доказування за відповідача правомірності оскаржених дій.

Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Постановляючи ухвалу про залишення без руху адміністративного позову, суд першої інстанції встановив невідповідність поданого позову вимогам ст. 106 КАС України, оскільки позивач до адміністративного позову не долучив доказів, на які він посилається, та не зазначив доказів, які він не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. Зокрема, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав доказів проведення виплат у зменшеному розмірі, а також не надав інші документи, які б підтверджували факти, викладені у позовній заяві.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що підставою для залишення без руху адміністративного позову є, на думку суду першої інстанції, не надання до позову доказів, на які посилається позивач, та не зазначення позивачем доказів, які він не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів, саме відсутність доказів проведення виплат у зменшеному розмірі, а також інших документів, які б підтвердили факти, викладені у позовній заяві.

Дослідивши адміністративний позов та додані до нього документи, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без руху.

Апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про відкриття провадження в адміністративній справі суд першої інстанції визначається з такими питаннями як: які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені, в чому саме вони полягають і якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень вони порушені; чи належать спірні правовідносини до публічно-правових; чи не підлягають порушені права чи інтереси фізичної або юридичної особи захисту в порядку іншого судочинства.

Стаття 106 КАС України стандартизує структуру позовної заяви - містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Проте апеляційний суду зазначає про формальний підхід суду першої інстанції у застосуванні ст. ст. 105-106 КАС України, що обумовило безпідставне залишення адміністративного позову без руху.

Зокрема, частиною другої статті 106 КАС України, передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості їх подання, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Залишаючи позовну заяву без руху з цієї підстави, суд першої інстанції не враховував положення КАС України щодо дослідження доказів у сукупності, адже, відповідно до ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Також, відповідно до ст. 49 КАС України сторони мають право надавати докази та брати участь у їх досліджені, а ст. 111 КАС України суду надана можливість у попередньому судовому засіданні з'ясувати докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України, в разі, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що не зазначення у позовній заяві позивачем доказів, про які йому відомо і які можуть бути використані судом, не може бути перешкодою для відкриття провадження у справі, оскільки суд першої інстанції не позбавлений права на витребування таких доказів і у разі їх ненадання повинен вирішити справу на основі наявних доказів.

Апеляційний суд також зазначає, що виявлені судом першої інстанції недоліки позовної заяви мають формальний характер і не перешкоджають суду першої інстанції вчинити дії, необхідні для відкриття провадження у справі, та для розгляду спору по суті заявленого позову, а виявлені недоліки є незначними та можуть бути усунуті судом шляхом опитування позивача в судовому засіданні, витребування доказів тощо.

Одночасно апеляційний суд звертає у вагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Крім того, виплата щорічної одноразової грошової допомоги, зокрема учасникам бойових дій, до 05 травня 2016 року у розмірі меншому ніж встановлений ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є загальновідомими фактом, а тому отримання судом доказів з цього питання, які стосуються безпосередньо позивача, враховуючи завдання адміністративного судочинства, може відбутись з урахуванням приписів 2 т ч. 5 ст. 71 КАС України.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції допустив помилкове застосування норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо залишення адміністративного позову без руху, у зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржена ухвала - скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду, вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 2, 11, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204, ст. 206, ч. 2 ст. 211, ч. 6 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2016 року скасувати.

Справу № 490/5653/16-а направити до Центрального районного суду м. Миколаєва для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець