Справа № 815/3255/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3255/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомленні-рішення, податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі Позивач, або ОСОБА_1В.) з адміністративним позовом (а.с. 3-6), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.32-33), до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі Відповідач, або ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправними та скасування податкового повідомленні-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № від 30.06.2016 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 129129,04 грн., з яких за основним платежем 103303,23 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 25825,81 грн. та податкової вимоги ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №1109-17 від 11.07.2016 року.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

23.07.2007 року між Позивачем та аціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було укладено договір кредиту № 2007/13-2.06/479 за умовами якого банк надав позивачеві 81000,00 доларів США кредиту на фінансування інвестування житла.

08.08.2014 року між Позивачем та Публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» (далі ПАТ «УКРСОЦБАНК») укладено договір про внесення змін № 2 до договору кредиту №2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року, відповідно до умов якого сторони домовились встановити черговість погашення заборгованості Позивача за договором кредиту, а саме: в першу чергу списується прострочена заборгованість за кредитом, тобто тіло кредиту. Крім того, умовами договору було визначено, що погашення заборгованості Позивача за кредитом в розмірі 40000,00 доларів США здійснюється в день його підписання, а залишкова заборгованість Позивача перед кредитором в розмірі 36386,90 доларів США підлягають анулюванню (прощенню).

В цей же день, 08.08.2014 року, Позивачем було сплачено банку визначену договором суму 40000,00 доларів США, після чого банком було анульовано кредитну заборгованість тобто тіло кредиту, що залишилося не погашеним у розмірі - 36386,90 доларів США та проценти у розмірі 48266,73 доларів США.

30.06.2016 року Відповідачем, за результатом проведення документальної позапланової перевірки Позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 рік, було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.06.2016 року, відповідно до якого Позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем - 103303,23 грн., за штрафними санкціями - 25825,81 грн., які виникли внаслідок отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу анульованого кредитором платнику податків ОСОБА_1

Позивач вважає, що висновки акта перевірки щодо отримання ним доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу анульованого кредитором в розмірі 607666,08 грн., на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають існуючим фактичним обставинам та діючому податковому законодавству, у зв'язку з чим просив суд скасувати прийняте податкове повідомлення-рішення, а також податкову вимогу, винесену у звязку із несплатою суми грошового зобовязання, визначеного оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Представник Позивача в судове засідання, призначене на 17.10.2016 року, не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 63).

Представник Відповідача в судовому засіданні, призначеному на 17.10.2016 року, заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, вказаних у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 50-52), в яких зазначив, що в ході проведення перевірки Позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року працівниками ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській було встановлено, що в поданій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік наданої позивачем до контролюючого органу за місцем податкової реєстрації не в повному обсязі задекларовано суму отриманих доходів. Відповідно до наявної податкової інформації Позивач у 2014 році отримав дохід в розмірі 634192,54 грн., який згідно пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) має бути включений до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображений платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації), у зв'язку з чим, Відповідач дійшов висновку про заниження Позивачем суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 103303,23 грн. За наслідками проведення перевірки, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській було було складено акт перевірки № 1893/15-54-13-04/НОМЕР_1 від 13.06.2016 року та прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 30.06.2016 року, відповідно до якого Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 129129,04 грн., з яких за основним платежем - 103303,23 грн. та за штрафними санкціями - 25825,81 грн.

З урахуванням заяви представника Позивача, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, керуючись приписами ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Дослідивши та проаналізувавши доводи, викладені представником Позивача в позовній заяві, доводи, викладені представником Відповідача в письмових запереченнях на позов, надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

23.07.2007 року між Позивачем та аціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» було укладено договір кредиту № 2007/13-2.06/479 за умовами якого банк надав Позивачеві 81000,00 доларів США кредиту на фінансування інвестування житла зі строком кінцевого погашення до 22.07.2032 року (а.с. 19-21).

08.08.2014 року між Позивачем та правонаступником акціонерно-комерційного банка соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» - ПАТ «УКРСОЦБАНК» укладено договір про внесення змін №2 до договору кредиту № 2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року (а.с. 22).

Відповідно до п. 2 вказаного договору, станом на дату його укладення заборгованість Позивача за кредитом складала 76 386,90 доларів США, а заборгованість по процентам користування кредитом складала 48266,73 доларів США.

Відповідно до п. 3.1. вказаного договору, сторони домовились, що погашення заборгованості Позивача перед ПАТ «УКРСОЦБАНК» за договором кредиту № 2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року в сумі 40000,00 доларів США здійснюється в день підписання цього договору про внесення змін.

Відповідно до п. 3.2. вказаного договору, сторони домовились встановити черговість погашення заборгованості Позивача перед ПАТ «УКРСОЦБАНК» за договором кредиту № 2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року, зокрема: в першу чергу погашенню підлягала прострочена заборгованість за кредитом.

Окрім цього, відповідно до умов п. 3.3 вказаного договору, у разі належного виконання Позивачем умов договору, визначених в п. 3.1, залишкова заборгованість Позивача перед ПАТ «УКРСОЦБАНК» за договором кредиту № 2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року в розмірі 36386.90 доларів США підлягають анулюванню (прощенню).

08.08.2014 року Позивачем було сплачено суму коштів на рахунок ПАТ «УКРСОЦБАНК», визначену в п 3.1 договору про внесення змін № 2 до договору кредиту № 2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року (а.с. 9).

Листом від 20.08.2014 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» повідомлено Позивача, що 12.08.2014 року заборгованість Позивача за договором кредиту № 2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року повністю погашено (а.с. 10).

Листом від 20.08.2014 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» повідомлено Позивача, що ПАТ «Укрсоцбанк» було виконано анулювання кредитної заборгованості (тіло кредиту) по Договору кредиту №2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року на суму 36 386,90 дол. США. еквівалент 478 099,52 гривень за офіційним курсом НБУ станом на дату анулювання. Анулювання нарахованих процентів по Договору кредиту №2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року проводилось на суму 48266,73 дол. США. еквівалент 634192,54 грн. за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення анулювання.

Судом встановлено, що вказана сума 48266,73 дол. США. (еквівалент 634192,54 грн. за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення анулювання) є сумою заборгованості Позивача перед ПАТ «УКРСОЦБАНК» за договором кредиту № 2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року по процентам за користування кредитом.

30.04.2015 року Позивачем подано до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області звітну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, в п. 01.07 якої визначив суму отриманих інших доходів в розмірі 478099,52 грн. та суму податку, що підлягала сплаті платником податків самостійно в розмірі 81033,32 грн. (а.с. 65).

16.07.2015 року Позивачем було сплачено до бюджету суму в розмірі 81033,32 грн. зі сплати податку з доходів фізичних осіб (а.с. 8).

На підставі пп. 78.1.1 пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст.79 ПК України, наказу №302 від 27.05.2016 року, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року. За результатами проведеної перевірки Відповідачем складено Акт перевірки № 1893/15-54-13-04/НОМЕР_1 від 13.06.2016 року (далі Акт перевірки) (а.с. 75-79).

Відповідно до висновків Акта перевірки, контролюючим органом встановлено факт заниження Позивачем суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 103303,23грн., що є порушенням вимог ст. 162; ст. 163; п. 164.1 та п.164.2 ст.164; п.167.1 ст.167; ст.168 розділу VI «Податок на доходи фізичних осіб» ПК України.

На підставі Акту перевірки, 30.06.2016 року Відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, відповідно до якого Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 129129,04 грн., з яких за основним платежем - 103303,23 грн. та за штрафними санкціями - 25825,81 грн. (а.с. 71).

30.06.2016 року копію вказаного податкового повідомлення-рішення отримано Позивачем.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням Позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами пункту 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст.164 ПК України).

Згідно із підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Додаткові блага у розумінні податкового законодавства відносяться до доходів загалом, зокрема, ними є матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отримання кредиту передбачає обов'язок позичальника повернути у встановлені кредитним договором строки основну суму боргу (суму, яка була отримана від банку), а також сплатити проценти за користування кредитом. Крім цього, умовами кредитного договору часто передбачається необхідність здійснення позичальником інших платежів, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту, як на користь банку (комісії за відкриття поточного/карткового рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості, що, наприклад, пов'язано з бажанням позичальника отримувати виписки за кредитним/картковим рахунком, здійснення валютно-обмінних операцій, надання консультаційних, у тому числі юридичних, послуг тощо), так і на користь третіх осіб (страхові платежі, платежі за послуги нотаріусів, інших осіб, біржові збори тощо).

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що "додаткове благо" включає тільки основну суму боргу, а проценти та інші платежі відносяться до вигоди виключно кредитодавця - ПАТ "УКРСОЦБАНК".

Судом встановлено, що анулювання нарахованих процентів по договору кредиту №2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року проводилось ПАТ "УКРСОЦБАНК" на суму 48266,73 дол. США., що становило 634192,54 грн. за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення анулювання.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що Відповідач "додаткове благо" Позивача в розмірі 634192,54 грн. визначив виходячи не з основного боргу кредиту, а з урахуванням доходу ПАТ "УКРСОЦБАНК" у вигляді різних видів процентів, нарахованих за договором кредиту №2007/13-2.06/479 від 23.07.2007 року.

Отже, висновки Відповідача про збільшення майнового стану чи приросту активів Позивача у тому розмірі, що визначений Відповідачем у акті перевірки, є безпідставними, у звязку чим суд дійшов висновку, що податкове повідомленні-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області № НОМЕР_2 від 30.06.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Зазначений висновок суду кореспондується з висновком Вищого адміністративного суду України, викладеному в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2015 року по справі № К/800/7119/15.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області №1109-17 від 11.07.2016 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. При цьому, відповідно до пп.60.1.4 п.60.1 ст.60 ПК України, податкова вимога вважаються відкликаною, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі. У випадках, визначених пп.60.1.4 п.60.1 ст.60 ПК України податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. При цьому, відповідно до п.88.2 ст.88 ПК України право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Відповідно до пп.89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених п.89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Судом встановлено, що у зв'язку з несплатою Позивачем суми податкового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 від 30.06.2016 року Відповідачем, на підставі приписів ст. 59 ПК України, було вжито заходи щодо погашення податкового боргу, а саме: винесено податкову вимогу № 1109-17 від 11.07.2016 року щодо сплати суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 10.07.2016 року у розмірі 162704,59 грн. (а.с. 33).

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, на підставі якого Відповідачем було винесено податкову вимогу, та, враховуючи, що податкова застава у зв'язку із несплатою грошового зобов'язання, визначеного в податковій вимозі, виникає у контролюючого органу автоматично після спливу 60-денного строку з дня направлення податкової вимоги, суд, з метою повного захисту порушених прав та інтересів Позивача, дійшов висновку про наявність підстав визнання прийнятої вимоги протиправною та її скасування.

Крім того, суд враховує той факт, що Відповідачем, в порушення приписів ч. 2 ст. 72 КАС України, будь-яких доказів, пояснень в обґрунтування правомірності прийняття спірної податкової вимоги не надано.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь Позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1291,30 та 335,75 грн., сплачені згідно з платіжними дорученнями (а.с. 24, 34).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомленні-рішення, податкової вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 30.06.2016 року, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 129129,04 грн., з яких за основним платежем - 103303,23 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 25825,81 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № 1109-17 від 11.07.2016 року.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (юридична адреса: 65025, Одеська обл., місто Одеса, вул. Академіка Заболотного, будинок 38-А, ), за рахунок її бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 (65000, м. Одеса, вул. Зоринська, буд. 24а, код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1627,05 грн. (одна тисяча шістсот двадцять сім грн. 05 коп.).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

.