Справа № 816/1062/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 р. Справа № 816/1062/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці ДФС на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016р. по справі № 816/1062/16

за позовом Селянсько-фермерського госпадарства "Світанок"

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Селянсько-фермерське господарство "Світанок" (далі по тексту - позивач, СФГ "Світанок") звернулось до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач, Митниця), у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 10.05.2016 р. №100260001/2016/200011/2 про коригування митної вартості товару;

- зобов'язати відповідача надати Головному управлінню ДКС України в м. Києві висновок про повернення позивачу надмірно сплаченого податку за рішенням від 10.05.2016 р. №100260001/2016/200011/2 про коригування митної вартості товару.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 року по справі № 816/1062/16 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС від 10.05.2016 р. №100260001/2016/200011/2 про коригування митної вартості товару.

Зобов'язано Київську міську митницю ДФС () надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в м. Києві висновок про повернення Селянсько-фермерському господарству "Світанок" () надмірно сплаченого податку за рішенням від 10.05.2016 р. №100260001/2016/200011/2 про коригування митної вартості товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок 7001 в ПГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 33140.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС () на користь Селянсько-фермерського господарства "Світанок" () судові витрати у розмірі 2756,00 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) гривень.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 року по справі № 816/1062/16 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог СФГ «Світанок».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що в ході митного оформлення ввезеного позивачем товару «Плитка керамічна», виробника ВАТ «Нефріт кераміка», країна виробництва - Росія, було встановлено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Так, у графі 20 «Умови поставки» електронної митної декларації від 04.05.2016 року № 100260001/2016/201546 та рахунку-фактурі від 10.02.2016 року № 272 зазначено умови поставки FCA-Сениця. До митного оформлення декларантом відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України подано довідку про транспортні витрати від 29.04.2016 року № 2/4 та заявку від 29.04.2016 р. № 29-04/16, в яких зазначено маршрут перевезення м. Мінськ (Білорусія) - с. Заріг (Україна) та місце навантаження - м. Мінськ. Крім того, позивачем надано до митного оформлення платіжне доручення в іноземній валюті № 10 від 22.02.2016 року, інвойс від 10.02.2016 року № 272 та специфікацію від 05.02.2016 року № 2, в яких зазначено різні дані про ціну товару - 196461,60 рос. рублів та 196471,01 рос. рублів відповідно; специфікація не підписана директором СФГ «Світанок». Крім того, прайс-лист виробника товару датований 26.03.2015 р., в той час як інвойс № 272 та специфікація № 2 датовані 10.02.2016 року та 05.02.2016 року відповідно. Тобто, прайс-лист, наданий декларантом на підтвердження ціни товару, датовано пізніше, ніж узгоджена сторонами специфікація № 2 від 05.02.2016 року до контракту та інвойс № 272 від 10.02.2016 року, однак, судом першої інстанції цього не було враховано. При цьому, суд першої інстанції, невірно застосувавши положення ст.ст.53, 54, 55, 64 МК України, безпідставно розцінив наявні у документах розбіжності як неістотні та такі, що не заважають визначенню митної вартості за основним методом (ціна договору), та зробив хибний, на думку відповідача, висновок про неможливість застосування митним органом наявної у відповідача інформації про раніше визнані митні вартості для визначення митної вартості даного товару. Разом з тим, визначення рівня та ступеню істотності розбіжностей не входить до повноважень суду, а є виключними (дискреційними) повноваженнями митного органу. Враховуючи, що позивачем вимогу митного органу про надання додаткових документів виконано не в повному обсязі, про що декларантом надіслано відповідне електронне повідомлення, вважає, що Київською митницею ДФС цілком обґрунтовано відмовлено позивачеві у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, та прийнято рішення про коригування митної вартості від 10.05.2016 року № 100260001/2016/201834. Пояснив, що митна вартість товару, зазначена відповідачем у цьому рішенні, визначена із застосуванням резервного методу визначення митної вартості та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митницею митних вартостях. При цьому, застосування попередніх методів визначення митної вартості (за ціною договору щодо ідентичних або аналогічних товарів, на основі віднімання або додавання вартості) не були застосовані у зв'язку з відсутністю у Київської митниці ДФС відповідної інформації. Враховуючи викладене, не вбачає підстав для скасування рішення від 10.05.2016 року № 100260001/2016/201834 та задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.02.2016 р. між ТОВ "АльфаКераміка-Бел" /Республіка Білорусь/ (Продавець) та СФГ "Світанок" /Україна/ (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 4 эк/16, предметом якого є, зокрема, купівля-продаж плиток керамічних глазурованих для внутрішнього облицювання стін Саяни піщаний (верх) 200х300 1-й сорт (а.с.194-198).

За умовами контракту № 4 эк/16 від 02.02.2016 року поставка товару відбувається на умовах 100%-ї передоплати на підставі виставленого рахунку-фактури (п.2.3 контракту). Ціна товару включає усі витрати, пов'язані з його пакуванням, маркуванням, вартістю тари (дерев'яні піддони), навантаженням та вартістю митних витрат (п.2.8 контракту). Протягом строку дії контракту товар буде поставлятися партіями, кількість та асортимент ціни на кожну позицію товару вказується в окремій специфікації, яка додається до контракту; ціна товару, зазначена у специфікації на партію товару, залишається незмінною протягом строку поставки вказаної партії товару, за умови дотримання строку і порядку оплати (п.3.1 контракту). Поставка товарів по даному контракту здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA ст. Степянка Білоруської залізниці, код станції 1404031, або автомобільним транспортом на умовах FCA сел. Сениця, Мінський район, у відповідності до Міжнародних правил Інкотермс 2010 (п.3.2 контракту). Товар за даним контрактом поставляється завчасно узгодженими партіями на підставі отриманих та акцептованих Продавцем заявок Покупця, в яких вказується кількість та асортимент кожної позиції товару (п.3.4 контракту). Разом з товаром Продавець за свій рахунок забезпечує оформлення і видачу Покупцю документів, які супроводжують товар : оригінали транспортних документів (накладна СМR тощо), накладна, товарно-транспортна накладна, рахунок-фактура (інвойс), специфікація, пакувальний лист, паспорт (характеристика товару), експортна декларація, прайс-лист Продавця на поставлену партію товару (п.3.7 контракту). Вантажовідправником є ТОВ «АльфаКераміка-Бел», юридична та поштова адреса : 223056, Мінська область, Мінський район, Сеницький с/с, аг. Сениця, вйськове містечко 135-а «Сениця», буд. 135-а/2, каб. 4. Станція відправлення - Степянка, Білоруська залізниця (п.3.9 контракту). Право власності, ризик випадкового знищення або зіпсування товару, переходять від Продавця до Покупця з моменту передачі товару Перевізнику на складі Проджавця або на станції Вантажовідправника.

На підставі зовнішньоекономічного контракту від 02.02.2016 р. №4 эк/16 здійснено ввезення на митну територію України товару "плитки керамічні глазуровані для внутрішнього облицювання стін Саяни піщаний (верх) 200х300 1-й сорт".

Декларантом СФГ "Світанок" для проведення митного оформлення подано митну декларацію №100260001/2016/201834 та пакет документів до неї (а.с. 75-76).

Митну вартість товару визначено за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), включивши до її складу ціну товару в іноземній валюті в розмірі 196471,01 RUB, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення становило 74686,49 грн., та витрати з транспортування - 7000,00 грн., загальна митна вартість товарів склала 81686,49 грн. (а.с.79).

На підтвердження заявлених відомостей до митного органу подано: зовнішньоекономічний контракт від 02.02.2016 р. №4 эк/16, доповнення до контракту від 05.02.2016 р. №2, рахунок-фактуру (інвойс) від 10.02.2016 р. №272, пакувальний лист від 27.04.2016 р., міжнародну автомобільну накладну (CMR) від 28.04.2016 р. №0006195, платіжне доручення в іноземній валюті від 22.02.2016 р. №10, довідку про транспортні витрати від 29.04.2016 р. №2/4, паспорт якості, декларацію про походження товару від 10.02.2016 р. №272, копію митної декларації країни-відправлення від 28.04.2016 р. №06648/280416/0023868 (а.с.120-14, 19, 22-24, 107).

За наслідками здійсненого посадовими особами Митниці контролю наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо його ціни, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У зв'язку з цим, декларанту запропоновано надати додаткові документи відповідно до вимог частини третьої статті 53 Митного кодексу України, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На вимогу Митниці декларантом надані такі додаткові документи: прайс-лист виробника товару ВАТ "Нефрит кераміка" від 26.03.2016 р., рахунок-фактуру ВАТ "Нефрит кераміка" від 26.02.2016 р. №3, лист СФГ "Світанок" від 06.05.2016 р. №95, заявку щодо вартості перевезення від 29.04.2016 р. №29-04/16, договір транспортного перевезення від 11.04.2016 р. №11-04-2016 (а.с. 88-100).

Інших документів декларантом подано не було.

Враховуючи наведене, посадовою особою митного посту "Східний" 10.05.2016 р. складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100260001/2016/00035, за змістом якої декларанту відмовлено у митному оформленні товарів (а.с. 84-85).

Крім того, Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 10.05.2016 р. №100260001/2016/200011/2, яким митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу у бік збільшення (а.с. 81-82). Визначена митна вартість товару обумовлена наявною у Митниці інформацією про раніше визнану контролюючим органом митну вартість аналогічного товару за МД від 11.04.2014 р. №101040000/2014/002524 (а.с. 113-115).

Не погодившись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом про його оскарження, а також про зобов'язання Київської митниці ДФС надати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби у м. Києві (далі по тексту - ГУ ДКСУ у м. Києві) про повернення СФГ «Світанок» надмірно сплаченого податку за вищевказаним рішенням про коригування митної вартості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, оскільки наданими позивачем документами підтверджується контрактна ціна імпортованого товару та правильність визначення за вказаною ціною його митної вартості, а відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначивши митну вартість за другорядним методом. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту позивача у спірних відносинах буде зобов'язання відповідача надати до ГУ ДКСУ у м. Києві висновок про повернення позивачеві коштів, надміру сплачених у зв'язку з прийняттям оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, з наступних підстав.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 р. №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012 р.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише в разі, якщо митна вартість не може бути визначна шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця /частина п'ята статті 58 Митного кодексу України/.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за придбані товари позивач сплатив ТОВ "АльфаКераміка-Бел" (Республіка Білорусь) грошові кошти у розмірі 196461,60 рос. руб., на підтвердження чого до матеріалів справи залучено копію платіжного доручення в іноземній валюті від 22.02.2016 р. №10 (а.с. 107).

У ВМД від 04.05.2016 р. №100260001/2016/201834 позивач визначив митну вартість товарів у загальному розмірі 81868,49 грн, що включає безпосередню вартість товару, вказану у специфікації №2 від 05.02.2016 р. (а.с. 101) та рахунку-фактурі від 10.02.2016 р. №272 (а.с. 105), у розмірі 196471,01 рос. руб. (у національній валюті України - 74686,49 грн) та транспортні витрати у розмірі 7000,00 грн (а.с. 79).

На дату оформлення ВМД від 10.05.2016 р. №100260001/2016/201834, у зв'язку зі зміною офіційного курсу гривні до російського рубля, митна вартість товару становила 83961,62 грн. (у т.ч., вартість товару - 76961,62 грн., транспортні витрати - 7000,00 грн.) (а.с. 57-58).

Розмір вартості транспортних витрат підтверджено довідками ФОП ОСОБА_1 від 29.04.2016 р. вих. №2/4 (а.с. 87, 104).

Страхування вантажу не проводилось.

Фактів здійснення позивачем на користь продавця чи третіх осіб будь-яких інших платежів (страхових виплат, транспортних послуг, комісійної чи брокерської винагород тощо) відповідачем не встановлено.

За приписами пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, окрім іншого, зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п'ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Вдповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи із системного аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості контролюючий орган зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов'язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02.06.2015 року по справі 21-498а15, яка в силу ч.1 ст.244-2 КАС КУкраїни є обов'язковою для застосування, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що ненадання всіх без винятку документів з переліку, який був витребуваний митним органом, саме по собі не є підставою для винесення рішення про коригування митної вартості, у разі, якщо наданими документами в сукупності підтверджується заявлена митна вартість.

Як вбачається зі змісту спірного рішення, відповідачем вказано на неможливість підтвердження правомірності визначення декларантом митної вартості товарів у зв'язку з тим, що подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів (а.с. 82).

При цьому відповідач жодним чином не мотивував такий висновок, оскільки рішення про коригування митної вартості товарів не містить посилань на конкретні обставини, що підтверджували б відповідні доводи контролюючого органу.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції з пояснень відповідача, та вбачається зі змісту апеляційної скарги, відповідач пояснює наявність розбіжностей у поданих позивачем для митного оформлення документах такими обставинами.

Так, відповідач зазначив, що у графі 20 "Умови поставки" електронної митної декларації від 04.05.2016 р. №100260001/2016/201834 та рахунку-фактурі від 10.02.2016 р. №272 вказано умови поставки FСА - Сеница. Натомість до митного оформлення декларантом надано довідку про транспортні витрати від 29.04.2016 р. №2/4 та заявку від 29.04.2016 р. №29-04/16, в яких зазначено маршрут перевезення м. Мінськ (Білорусь) - с. Заріг (Україна) та місце завантаження - м. Мінськ.

Крім того, декларантом до митного оформлення додано платіжне доручення в іноземній валюті від 22.02.2016 р. №10 на суму 196461,60 рос. руб., а в інвойсі від 10.02.2016 р. №272 та специфікації від 05.02.2016 р. №2 зазначено суму 196471,01 рос. руб.

Також до митного оформлення подано специфікацію від 05.02.2016р. №2, що не підписана директором СФГ "Світанок".

Однак, колегія суддів зауважує, що оспорюване рішення не містить посилань на зазначені вище розбіжності, що свідчить про те, що вказані обставини не досліджувались відповідачем в ході прийняття такого рішення.

Також, слід вказати, що вартість та маршрут транспортування товарів підтверджені довідками перевізника.

Розбіжність між вартістю товарів, зазначеній у рахунку-фактурі та платіжному дорученні, що становить менше 10 російських рублів, а також відсутність підпису директора СФГ "Світанок" у специфікації, на думку колегії суддів, не є достатньою підставою для коригування митної вартості. При цьому, колегія суддів враховує, що при розрахунку митної вартості позивач виходив з вартості товару у розмірі 196471,01 рос. руб., а відтак, зазначена розбіжність не потягла заниження митних платежів.

Крім того, листом від 06.05.2016 р. вих. №95, який надавався до митного оформлення, позивач повідомив, що у платіжному дорученні від 22.02.2016 р. №10 помилково вказано назву товару, та підтверджено, що оплата проводилась за плитку облицювальну 1 сорту Саяни, 300 х 200 х 7, пісочного кольору (а.с. 99).

Посилання відповідача, як на підставу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, на наявність інформації щодо митної вартості раніше імпортованих подібних товарів, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої - четвертої 60 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У свою чергу, варто зазначити, що згідно з положеннями статей 53-55, 64 Митного кодексу України законодавець допускає використання митним органом при визначенні митної вартості товарів наявної у такого органу інформації про раніше визнані (визначені) митні вартості лише в тому випадку, коли подані декларантом обов'язкові документи містять істотні розбіжності, що унеможливлюють визначення митної вартості імпортованих товарів за основним методом (ціна договору).

У даному випадку, контролюючим органом не надано доказів існування таких істотних розбіжностей.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, митну вартість товару "плитки керамічні глазуровані для внутрішнього облицювання стін" відповідач визначив на підставі МД від 11.04.2014 р. 01040000/2014/002524, за якою ввезено "плитку керамічну глазуровану для підлоги" (а.с. 113-115). Зазначені товари не є аналогічними чи подібними, виготовлені різними виробниками з проміжком часу більш, ніж два роки.

Крім того, відповідач не врахував повідомлення ТОВ "АльфаКераміка-Бел" про те, що товар "плитки керамічні глазуровані для внутрішнього облицювання стін, Саяни (сортова)" має відхилення від еталону за зовнішнім виглядом (а.с. 94).

Відповідно до ст.5 Угоди від 15.04.1994 року про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, якщо ні імпортні товари, ні ідентичні або подібні імпортні товари не продаються в час увезення або приблизно в час увезення товарів, які оцінюються, митна вартість, яка в інших випадках підпадає під положення підпункту "a" пункту 1, ґрунтується на одиниці товару, за якою імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари продаються в країні імпорту як імпортні на найбільш ранню дату після імпорту товарів, які оцінюються, але до закінчення 90 днів після такого імпорту.

Таким чином, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості оцінюваного товару за певною МД рівень заявленої митної вартості товару слід порівнювати з наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари у період 90 днів, що передує даті подання цієї митної декларації.

Слід відмітити, що МД від 11.04.2014 р. 01040000/2014/002524 подана раніше, ніж 90 днів до дня митного оформлення ввезеного позивачем товару за МД від 04.05.2016 року № 100260001/2016/201546, а тому митна вартість, визначена за МД від 11.04.2014 р. 01040000/2014/002524, не є підставою для коригування митної вартості ввезеного позивачем товару.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок щодо доведення правомірності спірного рішення про коригування митної вартості товарів покладено на контролюючий орган як на суб'єкта владних повноважень.

Однак, відповідачем правомірності свого рішення від 10.05.2016 р. №100260001/2016/200011/2 про коригування митної вартості товару належним чином не доведено.

Натомість, матеріалами справи підтверджено правомірність визначення позивачем митної вартості товарів на підставі основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 10.05.2016 р. №100260001/2016/200011/2 про коригування митної вартості товарів діяв необґрунтовано, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, без дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даного рішення.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача надати Головному управлінню ДКС України в м. Києві висновок про повернення позивачу надмірно сплаченого податку за рішенням від 10.05.2016 р. №100260001/2016/200011/2 про коригування митної вартості товару, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику /частина третя статті 301 Митного кодексу України/.

Верховний Суд України, у постанові від 12.04.2016 р. у справі №813/7851/13-а, зазначив, що визначений Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 р. №618 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р. за №1097/14364) порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

Повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України. Викладеної у постанові від 12.05.2016 року по справі № 21-161а15, у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Колегія суддів зазначає, що Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджений Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 р. № 618, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 р. за № 1097/14364 (далі по тексту - Порядок №618).

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу III Порядку №618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів: а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку; б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603; в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603; г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються: аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 р. N 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).

Таким чином, колегія суддів вважає, що повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами можливо при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів.

Крім того, системний аналіз частини першої ст.2, частини першої ст.6, пункту 1 частини другої ст.17 КАС України свідчить, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Колегією суддів встановлено, що позивач не звертався до Київської митниці ДФС із заявою про повернення надміру сплачених платежів, а відтак, вищезазначені умови повернення коштів не були виконані позивачем по справі.

При цьому, оскільки статусу надміру сплачених ті платежі, які були здійснені СФГ «Світанок» у зв'язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості від 10.05.2016 р. №100260001/2016/200011/2, набули лише після скасування цього рішення в судовому порядку, відповідачем по справі не було порушено прав позивача у сфері повернення надміру сплачених митних платежів.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача надати висновок про повернення надмірно сплачених коштів необґрунтованими та передчасними.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.202 КАС України порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 року по справі № 816/1062/16 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Київської митниці ДФС надати ГУ ДКСУ в м. Києві висновок про повернення Селянсько-фермерському господарству «Світанок» надміру сплаченого податку, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016р. по справі № 816/1062/16 скасувати.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016р. по справі № 816/1062/16 скасувати в частині зобов'язання Київської міської митниці ДФС () надати Головному управлінню Державної казначейської служби України в м. Києві висновок про повернення Селянсько-фермерському господарству "Світанок" () надмірно сплаченого податку за рішенням від 10.05.2016 №100260001/2016/200011/2 про коригування митної вартості товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок 7001 в ПГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" м. Полтава, МФО 33140.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні цієї частини позовних вимог - відмовити.

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016р. по справі № 816/1062/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 08.11.2016 р.