Справа № 826/2999/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/2999/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2016 року № 826/2999/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Форвардінг» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень

ВСТАНОВИВ:

Не погоджуючись з висновком податкового органу про порушення вимог податкового законодавства, позивач зазначив, що правомірно сформував податковий кредит в сумі 285 595, 50 грн. за березень 2015 року за господарською операцією з ТОВ «Агрос –Гарант» на підставі належно оформленої його контрагентом податкової накладної. Доводи відповідача про безтоварність господарської операції вважає недоведеними належними документальними доказами, відтак достатніми доказами виконання господарських зобов’язань за угодою з вказаним контрагентом вважає податкову накладну, видаткові накладні, розрахункові документи тощо.

Представник відповідача в письмових запереченнях проти позову заперечував та зазначив, що підставою для висновку про заниження позивачем податкових зобов’язань з ПДВ слугував висновок перевірки, що господарська операція з поставки паливно – мастильних матеріалів з контрагентом ТОВ «Агрос – Гарант» є безтоварною та вчинена виключно з метою отримати податкову вигоду без здійснення реальної господарської операції, шляхом придбання фіктивного товару та створення штучного податкового кредиту.

Відповідно до вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог даної норми, суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Як свідчать обставини справи, з 14.08.15р. по 20.08.15р. ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ДІПІ Форвардінг» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово – господарських взаємовідносин з ТОВ «Інтертранс ЛТД» за лютий 2015 року та ТОВ «Агрос – Гарант» за березень 2015 року, за результатами якої складено акт від 21.08.15р. №291/26-55-22-10/36858306.

Як вбачається із акту, перевіркою встановлено порушення ТОВ «ДІПІ Форвардінг» п.п. 198.1, 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ, зокрема, в сумі 285 595 грн., завищено рядок 24 «Від'ємне значення, що зараховується до наступного періоду» за березень 2015 року на суму 98 054 грн.

На підставі вказаного акту, ДПІ винесено податкові повідомлення – рішення від 07.10.15р. :

За наслідками процедури адміністративного оскарження вказані податкові повідомлення – рішення залишені без змін.

Правомірність винесених податкових повідомлень – рішень є предметом даного розгляду.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено перевіркою, 05.03.15р. між ТОВ «ДІПІ Форвардінг» (покупець) та ТОВ «Агрос – Гарант» (постачальник) укладено договір поставки товару №21. За умовами даного договору постачальник зобов’язується передавати покупцю товар - паливно–мастильні матеріали (пальне та іншу продукцію), а покупець зобов’язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору

Поставка товару, за згодою сторін, здійснюється транспортними засобами постачальника або самовивізом (п. 3.4 договору).

В акті перевірки зазначено, що на виконання умов договору ТОВ «Агрос-Гарант» було виписано видаткові накладні та податкову накладну №57 від 31.03.15р. , копії яких було надано позивачем до перевірки на загальну суму 1 713 573 грн., в тому числі ПДВ 285 595, 50 грн.; розрахунки проводились в безготівковій формі згідно платіжних доручень, які також були досліджені при перевірці і до оформлення яких у податкового органу не було зауважень.

Суми ПДВ по зазначеній податковій накладній включені позивачем до складу податкового кредиту березень 2015 року, а також відображені у Додатку №5 «Розшифровка податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкової декларації з ПДВ за березень 2015 року.

Разом з тим, податковий орган дійшов висновку про безтоварність та фіктивність вказаної господарської операції, посилаючись на дані АІС «Податковий блок». Так, в ході аналізу податкової звітності, поданої ТОВ «Агрос – Гарант» до податкового органу та у зв'язку з неподанням балансу підприємства встановлено відсутність будь – якої інформації про складські приміщення, наявність автомобільного чи іншого транспорту, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово – господарської діяльності підприємства. Отже, податковий орган в акті перевірки дійшов висновку про безтоварність господарської операції по поставці паливно–мастильних матеріалів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків та зборів врегульовано Податковим кодексом України; положення якого застосовуються в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі ст. 1 цього Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно зі ст. 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Тобто, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Податковий орган в акті перевірки не ставив під сумнів достовірність даних, вказаних в первинних документах, а також не зазначав про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства. В обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операції. Висновки відповідача ґрунтуються лише на підставі збірної податкової інформації щодо контрагента позивача, а не аналізу суті та наслідків господарської операції, яка мала місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірного договору за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Матеріалами справи підтверджується та встановлено в акті перевірки формування позивачем податкового кредиту спірного періоду на підставі належним чином оформлених первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, що за своєю формою та змістом відповідають ст. 201 ПК України, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та містять всі обов'язкові реквізити.

Крім того, наявна невідповідність в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо придбаного та реалізованого товару ТОВ «Агрос-Гарант», відсутність складського приміщення та трудових ресурсів для здійснення діяльності саме по собі не може бути підставою для позбавлення платника податку – контрагента права на податковий кредит та відшкодування сум податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі вимоги чинного законодавства та має документальні підтвердження розміру податкового кредиту.

Також суд зазначає, що матеріали справи не містять акту перевірки чи акту щодо відсутності за місцезнаходженням ТОВ «Агрос–Гарант», отже, висновок про відсутність складського приміщення не підтверджено належними доказами.

Варто також зазначити, що поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов'язань. А відтак платник не може зазнавати негативних наслідків (зокрема, у вигляді позбавлення його права на податковий кредит) внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Судом також береться до уваги долучені позивачем до матеріалів справи договори оренди транспортних засобів, які діяли, в тому числі, і в березні 2015 року. Так, із вказаних договорів та додатків до них вбачається, що в перевіряємому періоді позивач орендував у ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» та ПАТ «Алчевський металургічний комбінат» автотранспорт; в договорах зазначено, що орендне майно використовується орендарем для виконання заявок орендодавця по виконанню послуг по транспортному обслуговуванню.

Пунктами 4.3.3 вказаних договорів встановлено, що орендатор зобов’язаний нести витрати на утримання орендованого товару.

Крім того, матеріали справи містять договір №13-0964-07 від 23.04.13р. про оренду ТОВ «ДІПІ Форвардінг» автотранспорту та приміщення у ПАТ «Дніпровський иметалургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського».

Відповідно до п. 1.4 договору орендований автотранспорт використовується орендарем для перевезення працівників комбінату за встановленими маршрутами, перевезення працівників комбінату відповідно до заявок цехів і відділів, перевезення дітей працівників комбінату в дитячий оздоровчий комплекс «Дзержинець» у літній період, перевезення творчих колективів для участі в концертах, спартакіадах і змаганнях тощо.

Відповідно до додатку №1 до договору приміщення, що надається в оренду має площу 1006,5 кв.м. та знаходиться в м. Дніпродзержинськ.

Із наявної в матеріалах справи товарно–транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №М-000004378 від 31.03.15р. пунктом розвантаження дизельного палива є м. Дніпродзержинськ.

До матеріалів справи долучено список робітників ТОВ «ДІПІ Фовардінг», які працювали на товаристві у березні 2015 року, з якого вбачається, що працівниками є водії автотранспортних засобів, механіки з випуску, слюсарі з ремонту автомобілів.

Із витягу з ЄДРПОУ вбачається, що одним з видів діяльності позивача за КВЕД є вантажний автомобільний транспорт.

Із витягу з ЄДРПОУ щодо ТОВ «Агрос–Гарант» вбачається, що одними з видів діяльності за КВЕД є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля.

Отже, матеріалами справи підтверджується придбання позивачем палива у березні 2015 року з метою подальшого використання у господарській діяльності, а саме для здійснення транспортного обслуговування орендованим транспортом, чим підтверджується подальший рух товарно – матеріальних цінностей, придбаних у ТОВ «Агрос – Гарант».

Досліджені в сукупності первинні документи, що стосуються господарської операції за участю контрагента, свідчать про реальність операцій, вчинених позивачем для провадження господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку .

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, а оскаржуване податкове повідомлення – рішення таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує на користь позивача всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 254 КАС України, ПК України, ст. 9 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" , Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Форвардінг» - задовольнити .

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення – рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 07.10.15р. :

3. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Форвардінг» (код ЄДРПОУ 36858306), понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 987, 20грн. (чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за платіжним дорученням №232 від 24.02.16р. на вказану суму.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур