Справа № 206/4559/16-а
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/4559/16-а
Провадження № 2-а/206/100/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2016року

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого- судді: Зайченко С.В., при секретареві:Сєдовій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 8 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядового поліції Саєнко Ельвіри Вазірівни Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом та уточнивши позовні вимоги просить, визнати протиправною та скасувати постанову за номером 247545 серія АР про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладення на неї штрафу в розмірі 510 грн., винесеною інспектором 8 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпропетровську рядовим поліції Саєнко Е.В. у зв'язку з грубим порушенням її прав та чинного законодавства України, мотивуючи тим, що 05.08.2016 року відповідачем відносно неї була винесена постанова про адміністративне правопорушення, яке виразилось в тому, що вона керуючи автомобілем здійснила зупинку на перехресті вул. 20 річчя Перемоги та виїзду з прилеглої території, чим створила суттєву перешкоду іншим учасникам дорожнього руху та порушила п.15.9 ПДР. За цією ж адресою була винесена ця постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Вважає дії відповідача щодо винесення постанови про накладення на неї адміністративного стягнення незаконними, виходячи з наступного.

Відповідачка винесла відносно неї постанову не оголосивши її права, не розібравшись в обставинах справи, не пред'явивши їй доказів її вини, не вислухавши її заперечення та потім ще не надавши можливості зробити фото з оригіналу постанови для отримання юридичної допомоги для складання позову.Правил дорожнього руху вона не порушувала, оскільки її автомобіль не стояв ні на смузі руху, ні на лінії перехрещення прилеглої території з краєм проїзної частини в місці виїзду з прилеглої території, він знаходився на прилеглій території далеко до в'їзду у двір, та нікому не заважав, і тим паче не міг створювати суттєвої перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. Також в постанові «місце розгляду» справи вказана адреса: м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги,21, але її автомобіль знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річя Перемоги,27 (біля аптеки №42). Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Проте, відповідачка цих положень закону не дотрималась та розглянула справу взагалі не зрозуміло де.

Всі ці викладені вище обставини і потягли за собою прийняття необґрунтованого рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності, що і стало підставою для її звернення до суду з дійсним позовом.

Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та зокрема пояснила, що під час патрулювання 05.08.2016 року був помічений авто біль «Хюндай», який стояв на перехресті на місці виїзду з прилеглої території та чинив перешкоди в русі іншому транспорту. Водієм цього автомобілю була позивачка, оскільки вона сама пояснила, що не було іншого вільного місця для паркування і вона переставить своє авто в інше місце.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності,суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 05.08.2016 року інспектором 8 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську рядовим поліції Саєнко Є.В. було винесено постанову серії АР №247545, згідно якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 стало здійснення позивачем зупинки транспортного засобу на перехресті та виїзду з прилеглої території, чим порушено вимоги п. 15.9 «и» ПДР України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.9 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється: и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст. ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2, 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127,ст. ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпАП України.

Позивач в обгрунтування своїх вимог зазначила, що в постанові невірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення вул. 20-річчя Перемоги,21, а не адреса де насправді стояв її автомобіль вул. 20-річчя Перемоги,27 (біля аптеки 42), що на її думку вплинуло на порядок винесення постанови.

Ці доводи судом не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Сторонами в судовому засіданні не заперечувалось, що спірні події мали місце по вул. 20 річчя Перемоги.

При зверненні до суду з цим позовом на початку позивачка зазначала, що її автомобіль при винесенні оскаржуваної постанови знаходився по вул. 20-річчя Перемоги,27(біля аптеки 42), оскільки вона саме і зупинялась, щоб сходити в цю аптеку, про що і долучила до матеріалів справи квитанцію з аптеки.

З цієї копії квитанції вбачається, що аптека №42 знаходиться по вул. 20-річчя Перемоги,29.

З цього слідує, що доводи позивача суперечать один одному.

Разом з цим, в ході судового розгляду позивачка змінила свої покази та вже зазначила, що відповідач не довів проте, що в той день коли винесена спірна постанова вона не була за кермом, оскільки ключі від її автомобіля є ще в декількох членів її родини.

З викладеного слідує, що позивачка намагаючись уникнути адміністративної відповідальності приводила різні версії подій, які мали місце при винесенні оскаржуваної постанови.

У зв'язку з чим, у суду не має підстав для сумнівів, що відповідачем було не вірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення.

З приводу інших доводів позивача, що відповідачка не мала права виносити постанову за місцем вчинення правопорушення, а лише за місцем органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції, суд зазначає, що згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях відповідача не вбачається порушень вимог законодавства, щодо розгляду оскаржуваної постанови за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 КУпАП України, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП України щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивачка звертаючись з дійсним позовом заперечувала факт здійснення нею правопорушення.

Проте, з дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери, наданого відповідачем, вбачається транспортний засіб позивача, який знаходився безпосередньо у місці виїзду з прилеглої території та розмова з позивачем, в ході якої вона пояснювала, що вільних місць не було, тому вона так припаркувала свій автомобіль, однак вона його зараз переставить.

Те,що автомобіль позивача стояв безпосередньо у місці виїзду з прилеглої території вбачається і з фотокарток, які містяться в матеріалах справи.

Стосовно доводів позивачки, що їй відповідачем не були роз'яснені передбачені законом права, суд зазначає наступне.

Дійсно з наданого відеозапису не вбачається чіткого роз'яснення прав позивачу, проте це ніяк не вплинуло на її можливість оскаржити постанову, якою вона скористалась, а також не усуває відповідальності за вчинене правопорушення.

Окрім того, сама позивачка зазначає, що відповідач не надав їй можливості сфотографувати постанову для звернення за юридичною допомогою, що на думку суду також виключає будь-які сумніви, що позивачу було не відомо про її права.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дані матеріалах справи докази в повній мірі підтверджують скоєне позивачем адмінправопорушення, а також підтверджують, що відповідачка діяла правомірно, на підставі та у межах повноважень при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 158- 160, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: С.В. Зайченко