Справа № 337/3369/16-а
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 337/3369/16-а
Провадження № 2-а/337/152/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Сидорової М.В.

за участю секретаря - Коваленко В.С.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Константінова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.09.2016р. позичка звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом, і після уточнення мотивувала його тим, що з 12.11.1990 року перебуває на обліку в УПФУ Хортицького району м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком, яка була призначена відповідно до Закону СРСР «Про державні пенсії». З 01.01.2004р., в зв'язку з набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя самостійно здійснив їй перерахунок пенсії за новими правилами за документами наявними в пенсійній справі.

09.07.2015р. вона звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про призначення та перерахунок пенсії за віком на підставі ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом за №165/Д-9 від 23.07.2015р. УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя відмовив їй в призначенні пенсії за віком, посилаючись на те, що з 01.01.2004р. її пенсія перерахована відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На теперішній час при обчисленні пенсії застосовується показник середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік.

01.08.2016р. вона повторно звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про призначення та перерахунок пенсії за віком на підставі ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом за №151/Д-3 від 17.08.2016р. УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя відмовив в призначенні пенсії за віком, посилаючись на те, що пенсії, які були призначені за раніше діючим законодавством та виплачуються, підлягають перерахунку, а не призначенню.

Вважає таку відмову протиправною, оскільки пенсію за віком вона отримує у відповідності до Закону СРСР «Про державні пенсії», а не у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому посилання УПФУ на те, що пенсія їй виплачується за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не відповідає діючому законодавству. З приводу призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона особисто звернулась вперше, тому така пенсія їй повинна бути призначена в розмірі, розрахованому відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року зверненню з заявою про призначення пенсії за віком.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зобов'язати відповідача призначити їй таку пенсію з моменту подання заяви - 01.08.2016р. із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2013-2015 роки, з урахуванням фактично отриманих сум, стягнути понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю, подав письмові заперечення і суду пояснив, що 12.11.1990р. позивачу призначена пенсія за віком відповідно до ст.8 Закону СРСР «Про державні пенсії». З 01.01.1992р. набрав чинності Закон України «Про пенсійне забезпечення» і пенсія позивача була перерахована відповідно до вказаного закону. З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який на даний час регулює правові відносини з приводу пенсійного забезпечення. Саме вказаним Законом визначаються види пенсійних виплат - пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за віком є основним видом пенсії. Згідно з п. 2 ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Позивач скористалась своїм правом на вихід на пенсію за віком в 1990 році. Така пенсія їй була призначена. У зв'язку із набранням чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.1992р. та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2004р. пенсія позивачу була перерахована відповідно до нових правил і на даний час виплачується у розмірі, який визначено діючим Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Такий перерахунок проводився УПФУ автоматично, без подання пенсіонером окремої заяви. Доводи позивача, що вона не зверталась із заявою про призначення пенсії за віком за новим Законом, є безпідставними, оскільки пенсія за віком їй була вже призначена за раніше діючими Законами. В даному випадку не можна вважати це переходом на інший вид пенсії. Посилання позивача на судову практику стосуються справ щодо призначення пенсії за віком особам, які раніше отримували пенсію за вислугу років. Обставини даної справи є іншими, не тотожними з тими, на які посилаються вищі суди. Крім того, після першого призначення пенсії позивач продовжувала працювати, в зв'язку з чим їй проводився перерахунок пенсії у зв'язку із збільшенням страхового стажу та заробітної плати відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає дії УПФУ щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за її заявою від 01.08.2016р. законними. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком.

Пенсія позивачу призначена згідно ст.8 Закону СРСР «Про державні пенсії» з 12.11.1990 року довічно, що не заперечується сторонами у справі та підтверджується матеріалами пенсійної справи, наданої представником відповідача.

Постановою Верховної Ради України від 06.12.1991р. № 1931-XII було введено в дію Закон України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з чим з 01.01.1992 року ОСОБА_3 перераховано пенсію відповідно до положень цього Закону.

З 01.01.2004р., в зв'язку з набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р. (далі - Закон № 1058-IV), ОСОБА_3 перераховано пенсію відповідно до положень цього Закону.

Вказані обставини сторонами у справі також не заперечуються, підтверджуються матеріалами пенсійної справи, дослідженої в судовому засіданні

09.07.2015р. ОСОБА_3 звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в зв'язку з досягненням пенсійного віку.

Листом за №165/Д-9 від 23.07.2015р. УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком, посилаючись на те, що з 01.01.2004р. її пенсія перерахована відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за матеріалами пенсійної справи.

01.08.2016р. ОСОБА_3 повторно звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в зв'язку з досягненням пенсійного віку.

Листом за №151/Д-3 від 17.08.2016р. УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя відмовив в призначенні пенсії за віком, оскільки пенсія за віком їй призначена відповідно до особистої заяви з 12.11.1990р., яка була перерахована з 01.01.1992р. в зв'язку з набранням чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення» та з 01.01.2004р. в зв'язку з набранням чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Пенсія, яка була призначена за раніше діючим законодавством та виплачується, підлягає перерахунку, не призначенню.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач 06.09.2016р. звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Пенсійне забезпечення громадян України здійснюється відповідно до законодавчих актів, які існують у державі.

До набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення» діяв Закон СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956р., яким передбачалася виплата пенсій за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника (ст.2 Закону).

Відповідно до ст.8 вказаного Закону право на пенсію за віком мали працівники та службовці: чоловіки - по досягненню 60 років і при стажі роботи не менш 25 років; жінки - по досягнення 55 років і при стажі роботи не менш 20 років.

Постановою Верховної Ради України від 06.12.1991р. № 1931-XII було введено в дію Закон України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності з 01.01.1992р.

Відповідно до ст.2 Закону №1788-XII призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

20.12.1991р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про корегування рівнів пенсій, призначених до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено проведення перерахунку пенсій, призначених до 01.01.1992р., виходячи із співвідношення рівнів заробітної плати на момент призначення пенсій та на той час.

З 01.01.2004р. набув чинності Закон України №1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.5 цього Закону він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, в т.ч., особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Ч.1 ст.9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії за віком визначені ст.26 Закону №1058-IV. Так, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення вказаного віку, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно.

Відповідно до ст.43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Одночасно з 01.01.2004р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України №1783 від 20.11.2003р. пунктом 4 якої були збільшені на 12 відсотків розміри трудових пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В ст. 42 даного ЗУ вказано (в редакція, що діяла на момент набуття цим Законом), що у разі якщо застрахована особа після признання пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені і ч.1 ст. 40 цього Закону.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що відповідач, відмовивши позивачу в призначенні пенсії за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 вказаного Закону, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені вказаним Законом, що відповідає вимогам ст.19 Конституції України, тому такі його дії є законними та обґрунтованими.

Суд виходить з того, що правове регулювання відносин пенсійного забезпечення здійснюється в Україні на підставі Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються форми та види пенсійного забезпечення. Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV) та іншими законами України.

Закон №1058-IV набрав чинності з 01.01.2004р. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Зі змісту Закону СРСР «Про державні пенсії», Закону №1788-XII та Закону №1058-IV вбачається, що пенсія за віком була і є основним видом трудових пенсій.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач отримує пенсію за віком з 12.11.1990р. довічно.

Звертаючись до відповідача із заявою від 01.08.2016., позивач просила призначити їй пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV в зв'язку з досягненням пенсійного віку (ст. 26, 40 Закону). Однак вказані норми не передбачають інших підстав та порядку призначення пенсії за віком. Тому суд визнає безпідставними твердження позивача про те, що призначена їй з 12.11.1990р. пенсія за віком не вважається пенсією за віком у розумінні Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), належить право вибору одного із цих видів пенсії. В даному випадку позивач фактично просить призначити їй той самий вид пенсії - за віком. Однак така вимога не може бути задоволена через відсутність законодавчо визначених підстав для призначення пенсії за віком вдруге.

У суду немає підстав вважати, що в даному випадку має місце перехід з одного виду пенсії на інший відповідно до ст.10,45 Закону №1058-IV, оскільки позивач отримує саме пенсію за віком, а не інший вид пенсії - по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника, за вислугою років, що передбачені Законом №1058-IV та Законом №1788-XII.

Доводи позивача та його представника, що з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону № 1058-IV позивач в серпні 2016р. звернувся вперше і до цього часу пенсія їй виплачувалась відповідно до Закону СРСР «Про державні пенсії», суд вважає безпідставними, оскільки, як вже вказувалось, з 01.01.1992 року виплата пенсії за віком здійснювалось на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2004р. призначення та визначення розміру пенсії за віком відбувається виключно на підставі Закону №1058-IV.

В той же час суд враховує, що нормами Закону №1788-XII та Закону № 1058-IV не передбачена необхідність подання пенсіонером заяви про здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії. Такий перерахунок пов'язаний фактично із змінами в діючому законодавстві і здійснюється органами Пенсійного фонду України самостійно на підставі документів, які знаходяться в пенсійній справі пенсіонера та додатково отриманих ПФУ документів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами особової пенсійної справи позивача, що у зв'язку з набранням чинності Закону №1788-XII та Закону №1058-IV позивачу з 01.01.1992р. та з 01.01.2004р. відповідно, позивачці здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії за віком. Зокрема, з 01.01.2004р. у відповідності до ст.43 Закону №1058-IV з урахуванням вимог ст.40 цього Закону. В подальшому у зв'язку із зміною порядку обчислення призначених пенсій відповідачем також самостійно здійснювались перерахунки розміру пенсії за віком, призначеної позивачу. Зміна розміру показника середньої заробітної плати передбачалось з 01.01.2008р. положеннями ч. IV Розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та з 01.05.2012р. згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення соціального захисту населення» від 23.04.2012р. №327, відповідно до чого було передбачено перерахунок пенсій, призначених (перерахованих) до 2008 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік (1197,91 грн.).

Таким чином, судом встановлено, що пенсія за віком виплачується позивачу з 01.01.2004р. у розмірі, який визначений відповідно до вимог Закону №1058-IV.

При постановленні даного судового рішення суд не приймає до уваги посилання позивача та його представника на правовий висновок Верховного Суду України у справі № 21-612а14 від 31 березня 2015 р., оскільки Верховний Суд України розглянув вказану справу за зовсім іншими правовідносинами. Зокрема, у справі, яка була переглянута Верховним Судом України, предметом спору є переведення з одного виду пенсії, призначеної за Законом України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на інший - пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, а не призначення одного й того самого виду пенсії за віком.

Посилання у позові на ухвали Вищого адміністративного суду України у справах № К/800/2756/14 від 26.05.2015р., № К/800/15619/15 від 03.06.2015р. також є безпідставними, оскільки судові рішення цього суду не визначені такими, що є обов'язковими для застосування судами через те, що містять правові висновки. В силу вимог ст.244-1 КАС України обов'язковими для застосуваннями усіма судами є лише судові рішення Верховного Суду України. Крім того, ці ухвали не стосуються предмету спору в даній справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу за його заявою від 01.08.2016р. пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та законність дій відповідача щодо відмови в задоволенні такої заяви.

У зв'язку з цим суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити повністю.

На підставі ст.94 КАС України судові витрати (витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу), понесені позивачем у зв'язку з поданням та розглядом даної адміністративної справи, стягненню на його користь не підлягають.

Повний текст постанови виготовлено 08.11.2016р.

Керуючись ст.19,46 Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», 2,8,9,11,94,159,160-163,183-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: М.В.Сидорова

04.11.2016