Справа № 802/1447/13-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року К/800/29463/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Голубєвої К.Г.
Юрченко В.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.04.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013 у справі №802/1447/13-а за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» до Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби про визнання недійсним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство «Кристал» звернулося до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби від 12.02.2013 № 1 про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.04.2013, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби від 11.02.2013 № 1 про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» судові витрати в сумі 34,41 грн. шляхом їх безспірного списання органами Державної казначейської служби України з рахунків Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Тростянецька об'єднана державна податкова інспекція Вінницької області Державної податкової служби подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та винести рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Державною податковою службою у Вінницькій області проведена виїзна документальна перевірка Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 по 30.06.2010, за результатами якої складено акт від 05.10.2012 № 43/16-02/32148485.

На підставі вказаного акта перевірки Тростянецькою об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.10.2012 за № про визначення Приватному сільськогосподарському підприємству «Кристал» грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3973143 грн. за основним платежем та в сумі 5054391 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2012 у справі № 2а/0270/5141/12, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013, задоволено позов Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» до Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції та податкове повідомлення-рішення від 29.10.2012 за № визнано протиправним і скасовано.

Тростянецькою об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято рішення від 11.02.2013 за № 1 про виключення Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування з 12.02.2013.

Підставою для виключення Приватного сільськогосподарського підприємства «Кристал» з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування податковим органом визначено те, що позивач з 12.02.2013 не відповідає ознакам сільськогосподарського підприємства, визначеним у п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України. При цьому, в основу такого рішення податковий орган поклав висновки акту документальної позапланової виїзної перевірки від 05.10.2012 за № 43/16-02/32148485, згідно з яким у позивача було відсутнє право на застосування спеціального режиму оподаткування фіксованим сільськогосподарським податком. Податковий орган фактично виходив з того, що сільськогосподарська продукція, вирощена позивачем на орендованих земельних ділянках на підставі договорів, щодо яких не здійснено державної реєстрації, не може вважатися продукцією власного виробництва.

У відповідності до п.209.1 ст.209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Главою 2 Розділу XIV Податкового кодексу України встановлено особливості спеціального податкового режиму фіксованого сільськогосподарського податку.

У відповідності до п.301.1 ст.301 Податкового кодексу України платниками податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до п.302.1 ст.302 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком для сільськогосподарських товаровиробників є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Згідно з п.209.6 ст.209 ПК України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Пунктом 209.7 ст.209 ПК України передбачено, що сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТЗЕД, та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

Таким чином, сільськогосподарське підприємство, у якого частка операцій з постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, має право обрати спеціальний режим оподаткування фіксованим сільськогосподарським податком.

Пунктом 209.11 ст.209 Податкового кодексу України визначено підстави, за яких на платника не поширюється спеціальний режим оподаткування, серед яких відсутня така підстава як порушення порядку державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, на яких вирощується сільськогосподарська продукція товаровиробником.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що порушення вимог законодавства щодо державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок, за наявності встановленого факту реалізації платником фіксованого сільськогосподарського податку вирощених сільськогосподарських товарів на орендованих земельних ділянках в обсязі, не меншому, ніж 75 відсотків вартості всіх товарів, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно, не може бути самостійною підставою для висновку, що такі товари не є власною продукцією підприємства у розумінні п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України, та, відповідно, підставою для висновку щодо невиконання підприємством вимог спеціального режиму оподаткування фіксованим сільськогосподарським податком.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.11.2012 у справі № 2а/0270/5141/12, яка набрала законної сили 29.01.2013, встановлено, що аргументація, викладена податковим органом в акті перевірки від 05.10.2012 за № 43/16-02/32148485 щодо того, що позивачем не дотримано умов, які є достатніми правовими підставами для сплати фіксованого сільськогосподарського податку, не знайшли свого підтвердження. Прийняте на підставі цього акта перевірки податкове повідомлення-рішення від 29.10.2012 за № визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до ч.1ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідач безпідставно поклав в основу оспорюваного рішення акт позапланової виїзної документальної перевірки від 05.10.2012 за № 43/16-02/32148485, висновки якого були спростовані судовим рішенням в адміністративній справі, яке набрало законної сили, в якій брали участь ті самі особи.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Тростянецької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 09.04.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.05.2013 - без змін.

2. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко

Судді Г.К. Голубєва

В.П. Юрченко