Справа № 278/1292/16-а
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/1292/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Дубовік О.М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І.О.,

розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС України про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, яким, з урахуванням уточнених вимог, просить визнати протиправним дії державного виконавця та зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного управління в Житомирській області виключити з акту опису й арешту від 11 травня 2016 року по 1/2 частки майна, а саме: житлового будинку, сараю, гаражу, приміщення туалету, огорожі із цегли та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначає наступне.

На підставі вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 19.12.2013 р. було видано виконавчий лист №1-300/12 та накладено арешт на все майно позивача. Рішенням цього ж суду від 12.12.2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції, Орган опіки та піклування Житомирської обласної державної адміністрації про визнання права спільної сумісної власності, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, виключення майна з опису. Згідно Переліку майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком (додаток до Кримінального кодексу РСР від 28 грудня 1960 року, який діяв на момент спірних відносин), а саме п. 1 розділу І, не підлягають конфіскації такі види майна та предмети, що належать засудженому на правах особистої власності чиє його часткою у спільній власності, необхідні для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні, зокрема, житловий будинок з господарським будівлями у сільській місцевості, якщо засуджений та його сім'я постійно в ньому проживають. Таким чином, частка майна засудженого, що є його власністю, не підлягає конфіскації.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, зазначених в ньому.

Представник відповідача Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 87).

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1 ст. 181 КАС України).

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 181 КАС Українипередбачено, що позовну заяву на на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України процесуальний строк може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі у разі його пропущення з поважних причин.

Як вбачається із заяви позивача про поновлення строку для звернення до суду (а.с. 27), у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 20.05.2016 р. був поданий позов до Житомирського окружного адміністративного суду, але ухвалою від 23.05.2016 р. цього ж суду останньому відмовлено у відкритті провадження (а.с. 28-29), ним було пропущено встановлений строк.

Оцінюючи обставини, які перешкоджали здійсненню права на звернення до суду в установлений законом строк, на які посилається ОСОБА_1 як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів і з того, що останній не мав можливості своєчасно реалізувати своє право на звернення до Житомирського районного суду Житомирської області, так як в межах строку звернувся до окружного адміністративного суду, і позов у подальшому було повернуто, з урахуванням вимог ст. ст.102, 181 КАС України, за наведених у позові та заяві обставин. Суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення позивачем до суду з даним позовом та поновити цей строк.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 19.12.2013 р. ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 368, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 3 роки, з конфіскацією всього особистого майна (а.с. 8-16).

Даний вирок набрав законної сили у зв'язку з чим, 11.05.2016 року державним виконавцем Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Слідзевським І.Р. на підставі виконавчого листа №1-300/12, виданого 28.03.2014 р. Житомирським районним судом Житомирської області, складено акт опису й арешту майна (а.с. 17-20).

Згідно зазначеного акту опису та арешту майна від 11 травня 2016 року описано та накладено арешт на таке майно: 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 95,9 кв. м., 1/2 сараю біля будинку АДРЕСА_1, 1/2 гаражу біля будинку АДРЕСА_1, 1/2 приміщення туалету біля будинку АДРЕСА_1, 1/2 огорожі із цегли біля будинку АДРЕСА_1, 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,1560 га цільове призначення - для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, мікрохвильову піч білого кольору марки "Digital" та принтер марки "Canon" сірого кольору.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції, орану опіки та піклування Житомирської обласної державної адміністрації про визнання права спільної сумісної власності, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, виключення майна з опису задоволено; вирішено, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.1560 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, яка розташована на території Камянської сільської ради с. Довжик Житомирського району визнати об'єктом спільної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки площею 0.15 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, яка розташована на території Камянської сільської ради с. Довжик Житомирського району (а.с. 41-44).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб, виданого 09.10.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарсько-Волинського районного управління юстиції у Житомирській області (а.с. 54). Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 57, 58, 59).

З копії паспорта позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вбачається, що останні зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 55, 56).

Також довідкою № 838, виданою 12.05.2016 р. Виконавчим комітетом Кам'янської сільської ради Житомирського району Житомирської області, підтверджено факт проживання позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 разом з сім'єю у складі 10 осіб (а.с. 26).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону, державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у т.ч. на підставі рішень третейського суду; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом; судові накази; виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" визначено, щодержавний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішення суду про конфіскацію майна встановлений ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. за № 512/5.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в переліку видів майна громадян, на яке не може бути звернуто стягнення за виконавчими документами, згідно з додатком до цього Закону.

Згідно Додатку до Кримінального кодексу України РСР від 28 грудня 1960 року, який був чинний на момент складення акту опису та арешту майна, - "Перелік майна, що не підлягає конфіскації за судовим вироком" не підлягають конфіскації такі види майна та предмети, що належать засудженому на правах особистої власності чи є його часткою у спільній власності, необхідні для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні, як, зокрема, жилий будинок з господарськими будівлями в сільській місцевості, якщо засуджений та його сім'я постійно в ньому проживають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником у судовому засіданні доведено факт неправомірного накладення арешту на майно, яке належить засудженому на правах особистої власності і є його часткою у спільній власності, якщо засуджений та його сім'я постійно проживають у будинку, який знаходиться у сільській місцевості, що не підлягає арешту та конфіскації та має бути виключено з акту. Також повинні бути виключені з акту опису та арешту майна від 11.05.2016 р. 1/2 частки сараю, гаражу, приміщення туалету, огорожі із цегли, так як зазначені об'єкти згідно п. 1 правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу жилого будинку від 11.08.1999 р. (а.с. 60) та технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 62-64) належать саме до житлового будинку.

Що стосується 1/2 частки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, то остання також повинна бути виключена зі спірного акту опису та арешту майна з огляду на положення Земельного кодексу України та на той факт, що цільове призначення останньої - обслуговування жилого будинку, що вбачається з державного акту на право власності на землю №038118 (а.с.61) та рішення суду (а.с. 41-44).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цьому, відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності здійсненні виконавчих дій у частині внесення до акту опису та арешту від 11 травня 2016 року 1/2 частки майна, а саме: житлового будинку, сараю, гаражу, приміщення туалету, огорожі із цегли та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Однак у той же час не можна погодитись з вимогою позивача щодо складання у цілому спірного акту опису й арешту майна, з огляду на те, що саме на державну виконавчу службу покладено примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб) як це передбачено ст. 4 Закону України "Про державну виконавчу службу", у зв'язку з цим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 58-163, 167 КАС України, Постановою від 03 червня 2016 року №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про знятя арешту з майна", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк звернення до суду.

Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця щодо внесення до акту опису й арешту майна від 11.05.2016 року в процесі виконання виконавчого листа №1-300/12, майна, а саме: 1/2 частки житлового будинку, 1/2 частки сараю, 1/2 частки гаражу, 1/2 частки приміщення туалету, 1/2 частки огорожі із цегли, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та 1/2 частки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області виключити з акту опису й арешту майна від 11 травня 2016 року 1/2 частку житлового будинку, 1/2 частки сараю, 1/2 частки гаражу, 1/2 частки приміщення туалету, 1/2 частки огорожі із цегли, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та 1/2 частки земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова суду вступає в законну силу після спливу строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М. Дубовік