Справа № 814/414/16
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/414/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.09.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернувся з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач, ДПІ) з вимогами про визнання протиправними дій щодо ухвалення податкового повідомлення-рішення № від 11.09.15 про застосування штрафних санкцій в сумі 11682 гривень за здійснення реалізації товару, який не обліковано у встановленому порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Актом №0047/14/29/22/НОМЕР_1 від 27.08.15 зафіксовано правопорушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»: «не ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем його реалізації на загальну суму 5 841,00 гривень, а саме згідно відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних запасів встановлено не облікований товар у розмірі 5 841,00 гривень. На час перевірки Книга обліку доходів та витрат, та інші документи у т.ч. накладні відсутні, пояснення додається».

Зазначений факт відповідачем кваліфіковано як порушення вимог п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та як правопорушення, передбачені ст.20 Закону.

11.09.2015 уповноваженою особою ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 штрафних санкцій в сумі 11 682 гривень.

Не погодившись з прийняттям вказаного податкового повідомлення-рішення ОСОБА_2 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, оскільки вважає, що жодним нормативним документом не передбачено ведення обліку за місцем реалізації, тому його неможливо притягнути за це до відповідальності.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» прямо передбачає обов'язок суб'єктів господарювання, які не знаходяться на спрощеної формі оподаткування вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. У позивача під час перевірки на місці реалізації було відсутня Книга обліку доходів та витрат, відсутні накладні на товар, а також у інші документи на товар.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № від 11.09.2015 р. Визнано неправомірними дії посадових осіб Державної податкової інспекції у заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області щодо застосування штрафних санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На вказану постанову ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що позивач зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності 19.11.2004 р. та займається діяльністю ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Серед іншого ОСОБА_2 займається роздрібною торгівлею в магазині за адресою: АДРЕСА_1.

27.08.15 працівники податкового органу провели перевірку господарської одиниці - магазину, що належить підприємцю ОСОБА_2

Актом №0047/14/29/22/НОМЕР_1 від 27.08.15 зафіксовано правопорушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»: «не ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем його реалізації на загальну суму 5 841,00 гривень, а саме згідно відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних запасів встановлено не облікований товар у розмірі 5 841,00 гривень. На час перевірки Книга обліку доходів та витрат, та інші документи у т.ч. накладні відсутні, пояснення додається».

Встановлено, що під час проведення перевірки бармен позивача надав пояснення, що Книга обліку доходів та витрат відсутня за місцем реалізації, оскільки знаходиться у м. Миколаєві.

Вказаний факт апелянтом кваліфіковано як порушення вимог п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та як правопорушення, передбачені ст.20 Закону.

11.09.15 уповноваженою особою ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 штрафних санкцій в сумі 11 682 гривень.

Згідно п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, окрім іншого, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно до ст.20 Закону до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Необхідною умовою застосування відповідальності за ст.20 Закону є недотримання підприємцем встановленого законодавством порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації.

Проте, до теперішнього часу жодним нормативно-правовим актом в Україні не було передбачено порядку ведення обліку товарних запасів фізичною особою-підприємцем за місцем їх реалізації.

Форма Книги обліку доходів і витрат, передбачена наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.13, не передбачає ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації.

Книга обліку доходів та витрат ведеться підприємцем у одному примірнику, а торговельних одиниць у підприємця може бути декілька, що унеможливлює знаходження цієї Книги одночасно на всіх торговельних об'єктах.

Відповідно до п. 2 Книга ведеться за вибором платника податків у паперовому або електронному вигляді, що також унеможливлює її наявність у кожній точці продажу.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян