Справа № 243/7655/16-а
Суддя: Хаустова Т. А.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/242/2016
Номер справи 243/7655/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«08» листопада 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю:

- секретаря судового засідання - Шевченко В.М., Каліух К.М.

- позивача - ОСОБА_1

- представника позивача - адвоката Чередниченко Р.В.

- відповідача - Нефед В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти Батальйону Управління патрульної поліції в місті Краматорську та Слов'янську Головного управління Національної поліції України рядового поліції НЕФЕД Вячеслава Ігоровича про визнання протиправною та скасування Постанови у справі про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2016 року серія ДР № 156837, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Інспектора роти Батальйону Управління патрульної поліції в місті Краматорську та Слов'янську Головного управління Національної поліції України рядового поліції Нефед В.І. про визнання протиправною та скасування Постанови у справі про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2016 року серія ДР № 156837, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 09 вересня 2016 року близько 10 години 30 хвилин він їхав по вулиці Поштовій в напрямку вул. 1-го Травня, м. Слов'янська Донецької області у своїх особистих справах за кермом власного автомобіля ВАЗ 21093 ЗНГ з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1.

Рухаючись по вищевказаній вулиці був зупинений Нефед В'ячеславом Ігоровичем, рядовим поліції, інспектором Роти Батальйону Управління патрульної поліції у місті Слов'янську та у місті Краматорську Головного Управління Національної поліції України в Донецькій області, який безпідставно та протиправно на вулиці Поштовій написав відносно нього Постанову серії ДР-№ 156837 від 09 вересня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначив, що він, ОСОБА_1, в м. Слов'янськ, вул. Юних Комунарів, біля будинку № 53 керував транспортним засобом під час руху користувався засобами зв'язку (мобільним телефоном) тримаючи в руці, чим порушив вимоги дорожнього знаку 2.9 д Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

Керуючись положеннями ст. 33, ст. 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», постановив - застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 гривень 00 коп.

Він не погодився з хибними доводами рядового поліції Нефед В.І. і, перед тим, як він виніс Рішення по адміністративній справі негайно повідомив поліцейського його про те, що він незаконно буде приймати Рішення відносно нього та грубо порушує його Конституційні права на захист при розгляді адміністративної справи.

Але така його цілком законна інформація не подіяла позитивно на рядового поліції Нефед В.І. і він сказав йому, що є спеціалістом високого рівня і тому такі елементарні справи про адміністративні правопорушення для нього не являються проблемою, адже він являється спеціально навченою людиною - інспектором Роти Батальйону Управління патрульної поліції у місті Слов'янську та у місті Краматорську Головного Управління Національної поліції України в Донецькій області, а отже він сам прийме рішення відносно нього по адміністративній справі, що і негайно зробив, грубо порушуючи його права на захист, згідно вимог ст. 268 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

Він категорично не згоден з такою Постановою серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, адже він не порушував Правил дорожнього руху України.

Також, при уважному вивченні Постанови стає зрозумілим і очевидним те, що вона складена з грубими порушеннями діючого Закону України «Про адміністративні правопорушення», а тому являється протиправною.

Постанова складена на вул. Юних Комунарів, але ж він рухався по вул. Поштовій в напрямку вул. 1-го Травня, зупинений був на вул. Поштовій, неподалік буд. № 67.

На його вимогу показати відеозапис про його правопорушення відповідач відмовився.

Крім того, у Постанові помилково вказана декілька разів вулиця «Юн. Комунарів» м. Слов'янськ, але така вулиця вже давно відсутня у м. Слов'янську, а є нова назва цієї вулиці і вона називається «вулиця Поштова», яка, також, ніякого відношення не має до місця складання протоколу.

У Постанові не вказане прізвище посадової особи, яка прийняла Рішення по справі, не записано, кого визнано винним у вчиненні правопорушення, не вказана міра покарання, тобто відсутнє саме слово «штраф» та невідомо на чию користь необхідно сплатити 425 гривень, (відсутні реквізити по сплаті штрафу), відсутній його підпис у Постанові про те, що він ознайомлений зі своїми правами, передбаченими ст. 268 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

Також, він не був ознайомлений під підпис із вимогами ст. 63 Конституції України, тобто з його правами, що неприпустимо при написанні посадовою особою Постанови в справі про адміністративне правопорушення, адже це суперечить вимогам Розділу під № 3, та Розділу № 4 «Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення» Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 10 листопада 2015 року за номером № 1408/27853.

Він пояснював неодноразово відповідачу, що він не згоден з правопорушенням, однак в порушення вимог ст. 258 КУпАП, відповідно якої - якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти Протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, однак відповідачем відповідного протоколу складено не було.

Все вищенаведене свідчить про те, що Постанова не відповідає вимогам ст. 33, ст. 34, ст. 35, ст. 254, ст. 256, ст. 268, ст. 278, ст. 279, ст. 280, ст. 283, ст. 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення» та суперечать вимогам Наказу МВС України № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 10 листопада 2015 року за номером № 1408/27853.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначив, що він всі свої доводи виклав у позовній заяві. На момент зупинки його автомобіля у нього в автомобілі знаходився чоловік, який після зупинки, вийшов з автомобіля, але поліцейські на це ніяк не відреагували. Поліцейські не пропонували йому та свідку дати пояснення, а також він не міг заявити клопотання, скористуватися послугами адвоката.

Просить суд визнати Постанову серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення - протиправною. А також скасувати Постанову серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення.

Представник позивача - адвокат Чередниченко Р.В., який діє на підставі Ордеру серія ДН №000 905890 від 28 жовтня 2016 року,Договору на представництво інтересів від 28 жовтня 2016 року ( а.с. 39,40) в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач - Інспектор роти Батальйону Управління патрульної поліції в місті Краматорську та Слов'янську Головного управління Національної поліції України - рядовий поліції Нефед В.І. не визнав позовні вимоги ОСОБА_1 та вказав, що дійсно мало місце порушення позивачем Правил дорожнього руху України, а саме він, рухаючись по м. Слов'янську по вул. Юних Комунарів, біля будинку № 53 керував транспортним засобом під час руху користувався засобами зв'язку (мобільним телефоном) тримаючи в руці. Але відеозапису саме вчинення правопорушення позивачем у нього немає тому, що відеокамера не працювала. Він дійсно намагався фіксувати на камеру правопорушення, а його напарник в той час керував автомобілем. Коли позивач зупинився, він особисто роз»яснив йому права та обов»язки. Від давання будь-яких пояснень позивач відмовився. Свідок, який знаходився в автомобілі позивача, не виходив. У його напарника є відеозапис, на якому зафіксовано складання Постанови про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 був згоден з тим, що вчинив адміністративне правопорушення, не просив скласти протокол і від дачі пояснень - відмовився. Ним було додержано порядку складання та розгляду Постанови, він самостійно на місці прийняв рішення та визначив покарання, яке повинен понести позивач - штраф на користь держави у сумі 425 грн.

Позивач не звертався до нього з проханням надати йому можливість скористатися при розгляді правопорушення юридичною допомогою.

Вчинення адміністративного правопорушення позивачем він може підтвердити показаннями свідка - свого напарника. В Постанові дійсно не вказано, що велася відеофіксація правопорушення, оскільки він забув це вказати.

Просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Представник відповідача - Харитонова А.Е., яка діє на підставі Довіреності Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №100 від 05 серпня 2016 року ( а.с. 18) до судового засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи про що свідчить Розписка про вручення їй судової повістки ( а.с.46). Направила до суду Заперечення на позовну заяву, в яких вказала, що» Не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 з наступних підстав: під час патрулювання 09 вересня 2016 року поліцейським роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов»янську Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Нефед В.М., спільно з рядовим поліції ОСОБА_8, рухаючись по вул. Юних Комунарів у м. Слов»янську, було виявлено порушення правил Дорожнього руху. А саме, водій автомобіля ВАЗ -21093 ЗНГ, н.з. НОМЕР_1 в м. Слов»янськ по вул. Юних Комунарів біля будинку №54 керував транспортним засобом та під час керування користувався засобом зв»язку ( мобільним телефоном), тримаючи його в руці, чим порушив п.п. 2.9 д) ПДР України.

Було прийнято рішення зупинити транспортний засіб згідно п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Після чого інспектори підійшли до водія, яким виявився ОСОБА_1, належним чином представилися, пояснили причину зупинки і перевірки документів та попросили пред»явити документи, а саме: Посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов»язкового страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.2 с.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Водій скоєного ним правопорушення не визнавав, однак виконав законну вимогу поліцейського.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення вимог п.п. 2.9 д) ПДР України було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, щодо водія ОСОБА_1 Після чого водію було роз»яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України, про що правопорушник розписався у відповідній графі Постанови. Поліцейський Нефед В.І. виніс Постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 425 грн, відповідно до санкції статті.

Згідно зі ст. 285 КУпАП ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник погодився, підписавши Постанову, та отримав її копію.

Вважає, що згідно з п.2.3 б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов»язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. В даному випадку водій не стежив за дорожньою обстановкою, хоча зобов»язаний був це зробити і під час керування транспортним засобом користувався засобом зв»язку ( мобільним телефоном), тримаючи його в руці.

ОСОБА_1 в позові зазначає, що поліцейським Нефед В.І. було винесено Постанову із грубими порушеннями, що також не відповідає дійсності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу ( посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Позивач намагається ввести Суд в оману, зазначаючи, що в Постанові не вказано прізвище посадової особи, яка прийняла рішення по справі та інше. Поліцейським Нефед В.І. було зазначено власне ПІБ, ПІБ правопорушника, чітко вказано зміст конкретного правопорушення у відповідних графах Постанови, слово «штраф» також зазначене у графі «вид адміністративного стягнення», а реквізити вказані на штампі із позначкою «Призначення платежу» на відривній квитанції, яку позивач отримав на місці, одразу ж після розгляду справи про адміністративне правопорушення. Особистий підпис позивача про ознайомлення зі змістом ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, ст.ст. 63 Конституції України, також вбачається у відповідній графі Постанови.

Позивач стверджує, що патрульний поліцейський повинен був скласти протокол, а не винести постанову. Однак, ч.1 та п.3 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і у сфері дорожнього руху, до яких відноситься ч.2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, ч.2 ст. 258 КУпАП передбачає випадки, коли протокол не складається: « Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

П.2 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 визначає, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 виноситься поліцейськими на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Ч.5 ст. 258 КУпАП передбачає, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов»язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та порушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З чого можна зробити висновок, що патрульний правомірно виніс Постанову і не повинен був складати протокол, навіть у разі оскарження правопорушення та стягнення.

В адміністративному позові позивачем зазначено, що інспектором в Постанові неодноразово « помилково» вказана вулиця Юних Комунарів. Але це пояснюється тим, що правопорушника було зупинено інспекторами біля будинку 54 вул. Юних Комунарів. Тобто, Постанову було винесено за місцем зупинки транспортного засобу позивача. Щодо перейменування вулиць м. Слов»янська, а саме « вул. Юних Комунарів» на « вул. Поштова», то дані про місце розгляду справи в Постанову були внесені відповідно до офіційних джерел, які знаходяться поблизу, а саме табличку із назвою вулиці, розташованої на найближчій будівлі. Також, на теперішній час офіційної перереєстрації адрес прописки громадян та юридичних адрес підприємств здійснено не було. З чого вбачається, що ці доводи позивача є хибними, а Постанову було винесено відповідно до Закону.

Таким чином, вважає, що Постанова серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення є обгрунтованою та законною.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( а.с.19-21).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що на початку вересня місяця 2016 року разом з ОСОБА_1 на приналежному позивачу автомобілі вони їхали до райвідділу. Їх зупинили працівники поліції і попросили вийти з машини. Також поліцейські попросили у ОСОБА_1 пред»явити документи. Коли стали складати Постанову, він також вийшов з машини. Поліцейський повідомив, що, керуючи транспортним засобом, позивач при цьому користувався засобами зв»язку, а саме: розмовляв по мобільному телефону. ОСОБА_1 заперечував таке обвинувачення поліцейських. В його присутності позивачу не було роз»яснено його прав та обов»язків. Він знаходився разом з ОСОБА_1 в автомобілі і може стверджувати, що при керуванні автомобілем, ОСОБА_1 не розмовляв по мобільному телефону.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є працівником Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов»янську. 09 вересня 2016 року при патрулюванні міста Слов»янська разом з Нефед В.І. виявили, що на дорозі, при русі автомобіля, громадян розмовляє по мобільному телефону. Вони дали команду водію зупинитися. Камери включили вже після зупинки автомобіля позивача. Громадянин не заперечував своєї провини і було складено Постанову. Він чув, як Нефед В.І. роз»яснював позивачу права та обов»язки. Позивач не наполягав, щоб йому надали докази вчинення адміністративного правопорушення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти Батальйону Управління патрульної поліції в місті Краматорську та Слов'янську Головного управління Національної поліції України рядового поліції Нефед Вячеслава Ігоровича про визнання протиправною та скасування Постанови про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2016 року серія ДР № 156837 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Як встановлено в судовому засіданні 09 вересня 2016 року близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_1 їхав по вулиці Поштовій в напрямку вул. 1-го Травня, м. Слов'янська Донецької області у своїх особистих справах за кермом власного автомобілю ВАЗ 21093 ЗНГ з державними реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1.

Рухаючись по вищевказаній вулиці був зупинений Нефед В'ячеславом Ігоровичем, рядовим поліції, інспектором Роти Батальйону Управління патрульної поліції у місті Слов'янську та у місті Краматорську Головного Управління Національної поліції України в Донецькій області, який на вулиці Поштовій написав відносно нього Постанову серії ДР-№ 156837 від 09 вересня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначив, що ОСОБА_1, в м. Слов'янськ, вул. Юних Комунарів, біля будинку № 53 керував транспортним засобом під час руху користувався засобами зв'язку (мобільним телефоном) тримаючи в руці, чим порушив вимоги дорожнього знаку 2.9 (д) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

Керуючись положеннями ст. 33, ст. 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», постановив - застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 гривень 00 коп.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідач, як посадова особа управління патрульної поліції у місті Слов»янську та у місті Краматорську вважав доведеним обставини вчинення ОСОБА_1 порушення п.2.9 (д) ПДР.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов»язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб»єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Нормами КУпАП, що встановлюють правила провадження у справах про адміністративні правопорушення - ст.254, ст.256, ст.ст. 248, 249, п.5 ч.1 ст.278, ст.268, ст.276, 279, 283, 284, 258 КУпАП зазначено, зокрема, що перед розглядом справи про адміністративне правопорушення після представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголошується протокол, роз'яснюються права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, заслуховуються пояснення даної особи, досліджуються докази, вирішуються клопотання, тощо; розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен бути відкритим, всебічним повним, вирішення справи повинно відбуватися у точній відповідності із законом, тощо.

Суд, перевіривши оскаржувану Постанову серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 р., на відповідність визначеним ч. 3 ст. 2 КУпАП критеріям, приходить до висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст. 245, 279, 280 КУпАП формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Також, у відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, зміст постанови свідчить про те, що вимоги ст. 280 КУпАП відповідачем виконані не були.

Як вбачається із матеріалів справи, у позивача, не відібрано пояснень інспектором поліції по факту адміністративного правопорушення, всупереч вимогам ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності постановою серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 р. відбулося із порушенням процедури, встановленої законом, що призвело до порушення його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Так, за змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п.1.1 ПДР вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюються єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов»язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ч. 2 ст. 122 КУпАП» Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п»яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів».

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Згідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, статті ч.ч. 1,2,3 ст. 122, 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Як це передбачено ч. 1-3 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Однак, суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не згоден був з постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016р. оскільки керував автомобілем згідно до вимог правил дорожнього руху», що дає підстави дійти висновку, що позивач заперечував щодо допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на нього накладається в момент складення постанови у справі про адміністративне правопорушення, проте, оскільки він притягнутий до відповідальності за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, тому відповідач у справі як уповноважена посадова особа не мала обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Також, необхідно зазначити, що ст. 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Отже, під час провадження у справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати пояснення ( у тому числі і письмові), заявити клопотання ( у тому числі про допит свідка, який перебував в автомашині), отримати юридичну допомогу у випадку її необхідності. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_9

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об»єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, суд вважає, що належна реалізація позивачем ОСОБА_1 прав, встановлених ст. 268 КУпАП мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає про порушення відповідачем вимог ст. 245 КУпАП щодо з»ясування обставин адміністративного правопорушення, оскільки за поясненнями інспектора поліції ним не розглядалось питання щодо наявності в автомобілі позивача інших осіб, які б мали можливість надати свідчення стосовно цих обставин. Як вказав відповідач в судовому засіданні, він бачив в автомобілі пасажира, але той з машини не виходив.

Згідно з п.2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 р. у справі № 5-рп/2015, за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Також, у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 58, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 258 частиною 3 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Стаття 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою де розташоване Управління патрульної поліції в містах Краматорську та Слов»янську. Проте, відповідач положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Нефед В.І. не дав позивачу можливості скористатися своїми права, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор проігнорував вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП.

Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливлило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об»єктивного з»ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган ( посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, яка розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз»яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов»язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач на місці події намагався надати пояснення, що він не користувався засобами зв»язку, керуючи автомобілем, намагався пояснити інспектору, що той вчиняє протиправні дії, однак зазначені пояснення не зафіксовані в будь-якій формі.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, після висловлення звинувачень, інспектор Нефед В.І. виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. На підставі проаналізованих норм суд приходить до висновку, що своїми діями, інспектор поліції Нефед В.І. грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

На підставі вказаного, суд вважає, що розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 р. на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Правова позиція по даному питанню висловлена Науково-консультативною радою при Вищому адміністративному суді України в узагальненому науково-консультативному висновку «Застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП» від 01.07.2015 р.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Окрім того, суд зазначає, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення в діях позивача встановлена не була.

Керуючись положеннями ч.2 та ч.3 ст. 258 КУпАП відповідач протокол про адміністративне правопорушення не складав, фіксацію вчинення адміністративного правопорушення не проводив.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/ 2015 р притягнення особи до відповідальності без складання протоколу про адміністративне правопорушення фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Незважаючи на заперечення позивача щодо вчинення ним порушень ПДР, оскільки він, керуючи автомобілем, не користувався засобами зв»язку, відповідач не відібрав в нього пояснень, не забезпечив підтвердження вини позивача будь-якими іншими доказами, визначеними в ст. 251 КУпАП, в тому числі шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Пояснення свідка ОСОБА_8, який був другим патрульним поліцейським при зупинці ОСОБА_1 суд не вважає належним та допустимим доказом вини позивача. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо вчасного, всебічного, повного і об»єктивного з»ясування обставин справи, відповідач мав вжити заходів щодо встановлення незацікавлених та безсторонніх свідків виявленого порушення. Але, відповідач, знаючи, що в автомобілі позивача знаходиться стороння особа, не допитав її в якості свідка.

Відповідно до п.15.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо- патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27 березня 2009 року №111, зареєстрованої в Мінюсті України 26 червня 2009 року за № 576/16592 працівники підрозділів ДПС при порушенні учасником дорожнього руху вимог ПДР зобов»язані вжити заходи щодо припинення адміністративного правопорушення, встановити та зафіксувати дані свідків та очевидців протиправних дій особи. В будь-якому випадку вказана Інструкція, рівно як і Закон України «Про Національну поліцію» не визначає статус патрульного поліцейського як свідка адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до обгрунтованого висновку, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Законодавчі норми, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави вважати, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів, відповідачем до постанови не долучено.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугував висновок відповідача про порушення ОСОБА_1 п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху, а саме: користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поняття суб»єкта владних повноважень наведене п.7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб»єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Натомість у матеріалах справи, окрім заперечень на адміністративний позов не міститься жодних доказів вини позивача, не надано відеозйомки, яка повинна фіксувати суть адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд не може погодитися з твердженнями позивача в тій частині, що відповідачем йому не було роз»яснено положення Конституції України та його права, оскільки як вбачається з Постанови водію було роз»яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України, про що правопорушник розписався у відповідній графі Постанови ( а.с.22 зворот).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині визнання протиправною постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та її скасування.

Враховуючи те, що Постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП прийнята з порушенням норм матеріального права, є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 100,104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158 -163, 167, 171-2, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора роти Батальйону Управління патрульної поліції в місті Краматорську та Слов'янську Головного управління Національної поліції України рядового поліції НЕФЕД Вячеслава Ігоровича про визнання протиправною та скасування Постанови у справі про адміністративне правопорушення від 09 вересня 2016 року серія ДР № 156837, - задовольнити.

Визнати протиправною Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Скасувати Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 156837 від 09 вересня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийнятті постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

СуддяСлов'янськог

міськрайонного суду Т.А. Хаустова