Справа № 806/831/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"08" листопада 2016 р. Справа № 806/831/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" серпня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.04.2014 року.

Позов обґрунтовано тим, що про проведення перевірки був неналежним чином повідомлений, а тому дії по її проведенню та наслідки є протиправними. Вказує на помилковий висновок податкового органу про отриманий ним дохід у 2012 році у вигляді прощення боргу, а саме пені по кредиту.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки, за результатами якої складений акт від 04.04.2014 року № 2130/17-2/НОМЕР_1.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 04.04.2014 року.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що законодавством передбачено обов'язок повідомляти про проведення перевірки, який був дотриманий шляхом надсилання копії наказу 28.03.2014 року. Позивачем незадекларовано отримання доходу (списання заборгованості) в розмірі 197146,21 грн, який відображений у відомості про виплачені доходи за ознакою 126 (додаткове благо) від АТ "Райффайзен Банк аваль" у 2-му кварталі 2012 року.

Представник позивача в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував. Просив відмовити в її задоволенні. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд встановив, що 28.03.2014 Житомирською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області на підставі наказу №489 від 28.03.2014 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належним сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_3 (інд.код НОМЕР_1) за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 04.04.2014 №2130/17-2/НОМЕР_1.(а.с.13-18).

Перевіркою встановлено порушення:

- пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік;

- пп.164.2.7 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.4.5 п.168.4 ст.168, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік в сумі 33296,06 грн.

Підставою для даного висновку стало те що, за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 фізичною особою ОСОБА_3 було отримано суму доходу (списання заборгованості) в розмірі 197146,21 грн, який відображений у відомості про виплачені доходи за ознакою 126 (додаткове благо) від АТ "Райффайзен Банк аваль" у 2-му кварталі 2012 року.

04.04.2014 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 04.04.2014 року, про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування: за основним платежем на суму 33296,06 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 8494,02 грн (а.с. 12).

Згідно п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Статтею 78 ПК України встановлено порядок проведення документальної позапланової перевірки.

Зокрема, пунктом 78.4 цієї статті визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до положень ст. 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст. 79 ПК України).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Пункт 79.2 ст. 79 доповнено абз.2 згідно із Законом України від 24 травня 2012 року N 4834-УІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм" такого змісту: "Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки". Це доповнення не змінює регулювання, воно уточнює дійсний зміст попередньої норми.

При цьому, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 ПК України необов"язковість присутності платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

В постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 року у справі 21-425а14 міститься висновок, згідно якого з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог п.п. 78.1.1 п. 78.1 статті 78 та п. 79.2 ст. 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки.

Як встановлено судом в акті перевірки зазначено, що копію наказу Житомирської ОДПІ №849 від 28.03.2014 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки 28.03.2014, а також письмове повідомлення №426/Б/17-2 від 28.03.2014 надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 28.03.2014 і в той же день була проведена перевірка.

Формально відповідачем було дотримано вимоги та надіслано наказ про перевірку, проте, провівши перевірку в той же день, було позбавлено позивача можливості скористатися своїми правами.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки.

Суд встановив, що 03.08.2006 між АТ "Райффайзен банк Аваль" та ОСОБА_3 було укладено Договір №014/5550/82/88634 про надання останньому кредиту в сумі 25000,00 дол. США, погашення заборгованості по якому у 2012 році здійснено у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що у 2-му кварталі 2012 року ОСОБА_3 за даним кредитним договором було анульовано (прощено) заборгованість за пенею в розмірі 197146,21 грн., що підтверджується листом ПАТ "Райффайзен банк Аваль" від 21.07.2016 року № 81-15-8-1/5257-БТ (а.с. 54).

Відповідно до п.164.1 ст.164 Розділу IV Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.2.7 пункту 164.2 статті 164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за якими минув строк позовної давності згідно з розділом II цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків, зборів і погашення податкового боргу. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації.

Підпунктом "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Так, відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України (у відповідній редакції на момент виникнення правовідносин) доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Тобто, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до пп.165.1.29 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума кредиту, що була отримана платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

З аналізу вказаної норми вбачається, що протягом дії кредитного договору отримані платником податку від банку кошти не можуть бути включені до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Прощена позивачу пеня не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то відсотки, неустойка (в т.ч. пеня) ним не отримуються, а банк вправі як стягувати їх, так і не стягувати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки сума неустойки (пені) не є складовою основної суми боргу (кредиту), тому вона не включається до загальномісячного (річного) доходу, так як основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Отже пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на підпункт "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, колегія суддів зазначає, що згідно висновків акту перевірки від 04.04.2014 №2130/17-2/НОМЕР_1 позивачем порушено пп.164.2.7 п.164.2 ст.164 ПК України, жодного посилання на вказаний підпункт "д" пп.164.2.17 ПК акт перевірки не містить. Відповідачем також не було надано суду доказів існування рішення банку про анулювання суми боргу до закінчення строку позовної давності

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 04.04.2014 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" серпня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,12424

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2, м.Житомир,10014

4- представник позивача ОСОБА_5 - АДРЕСА_2,