Справа № 810/1488/16
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1488/16 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Управління державної міграційної служби України в Київській області (в особі Києво-Святошинського районного відділу Державної міграційної служби України у Київській області) на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Києво-Святошинського районного відділу Державної міграційної служби України у Київській області, треті особи - ОСОБА_8, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом до Києво-Святошинського районного відділу Державної міграційної служби України у Київській області, треті особи - ОСОБА_8, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про скасування рішення щодо зняття їх з місця реєстрації проживання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач без наявності судового рішення прийняв рішення щодо зняття їх з реєстрації місця проживання.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.08.2016 р. позовні вимоги задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Управління державної міграційної служби України в Київській області (в особі Києво-Святошинського районного відділу Державної міграційної служби України у Київській області) не погодилося з рішенням суду першої інстанції та подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду, як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законом.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачі проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Власник вказаної земельної ділянки та житлового будинку змінився внаслідок укладання 24.10.2014р. договору позики та іпотечного договору між ОСОБА_9 (власником) та ОСОБА_8, та внесення 01.09.2015 р. державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинського РУЮ Київської області ОСОБА_10 на підставі іпотечного договору від 24.10.2014р. запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо переходу права власності до ОСОБА_8.

У березні 2016 р. ОСОБА_8 звернулась до відділу Державної міграційної служби України у Київській області із заявами про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у зв'язку з втратою ними права користування житлом.

За результатом розгляду вказаних заяв 04.03.2016 та 01.04.2016 посадовою особою відділу ДМСУ у Київській області було прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі заяв ОСОБА_8

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382) регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України.

Статтею 3 Закону № 1382 встановлено, що реєстрація місця проживання - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтею 7 Закону № 1382 передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Статтею 7 Закону № 1382 визначені підстави для висновку, що зняття з реєстрації місця проживання особи допускається й за ініціативою інших осіб, а саме, на підставі:судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Проте, статтею 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. А, статтею 40 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі не виконали вимогу третьої особи (іпотекодержатель і новий власник будинку) щодо звільнення житлового приміщення.

Відповдіач на підставі заяви ОСОБА_11 прийняв рішення про зняття позивачів з реєстрації місця проживання без згоди самих позивачів та за відсутності судового рішення про позбавлення позивачів права користування житловим приміщенням, права власності, чи про виселення.

Апелянтом вказана обставина не спростована.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведені норми закону, встановлені обставини, позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 30.06.2015 року у справі № 21-1438а15, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що спірне рішення відповідача підлягає скасуванню як протиправне, оскільки ним не доведено правомірність прийнято рішення щодо зняття позивачів з реєстрації місця проживання без законних на то підстав, встановлених ст.7 Закону № 1382.

Доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Повний текс ухвали виготовлено 04.11.2016 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління державної міграційної служби України в Київській області (в особі Києво-Святошинського районного відділу Державної міграційної служби України у Київській області) на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Києво-Святошинського районного відділу Державної міграційної служби України у Київській області, треті особи - ОСОБА_8, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про скасування рішення, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.