Справа № 1570/3438/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року м. Київ К/800/9602/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Південної митниці на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Південної митниці, третя особа - ОСОБА_5 про поновлення на публічній службі,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Державної митної служби України №687-к від 04.04.2012р. в частині припинення його перебування на державній службі в митних органах, поновлення на посаді головного інспектора митного поста «Болград» Південної митниці та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки видачі трудової книжки за період з 04.04.2012р. по день поновлення на роботі.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2012р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р., позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №687-к від 04.04.2012р. в частині припинення перебування позивача на державній службі в митних органах.

Поновлено позивача на посаді головного інспектора митного поста «Болград» Південної митниці.

Стягнуто з Південної митниці на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.04.2012р. по 06.08.2012р.

Стягнуто з Південної митниці за період з 07.08.2012р. по день поновлення позивача на посаді різницю між середнім заробітком та сумою отриманого доходу в ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» по день поновлення на посаді, але не більше ніж один рік з дати звільнення.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилася Південна митниця, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі, зокрема, відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Згідно частини 2 статті 410 Митного кодексу України у митній службі України діє Дисциплінарний статут, який затверджується законом.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходив службу в митних органах України на посаді головного інспектора митного поста «Болград» Південної митниці.

Наказом Державної митної служби України №687-к від 04.04.2012р. припинено перебування позивача на державній службі в митних органах за порушення Присяги державного службовця, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (а.с. 83-85).

Підставою для прийняття зазначеного наказу стали подання Південної митниці від 15.03.2012р. (а.с. 87-89) та акт службового розслідування від 27.02.2012р. (а.с. 90-96).

Так, в ході службового розслідування встановлено, 17.01.2012р. через зону діяльності відділу митного оформлення №2 (пункту пропуску «Табаки-Мирне») митного поста «Ізмаїл» було переміщено транспортні засоби з реєстраційними номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 за ПД №112000005/2012/180017 від 16.01.2012р. та ПД №112000005/2012/180021 від 17.01.2012р. з товаром «фурнітура для меблів». Позивачем та старшим інспектором сектору митного оформлення №1 відділу митного оформлення №2 митного поста «Ізмаїл» ОСОБА_6. було ініційовано проведення митного огляду товару для встановлення країни походження чи країни виготовлення товару.

Згідно актів про проведення митного огляду №500070903/2012/000004 та №500070903/2012/000004 від 17.01.2012 року, які проводились старшим інспектором ОСОБА_6. у присутності провідного інспектора відділу кінологічного забезпечення служби боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил ОСОБА_7. невідповідностей товару даним у товаросупровідних документах не виявлено (а.с. 130-131). Після накладення митного забезпечення вказані транспортні засоби були направлені до зони діяльності Запорізької митниці.

Під час проведення 24.01.2012-25.01.2012 року митного огляду товару посадовими особами Запорізької митниці було виявлено частину товару, яка не була вказана у товаросупровідних документах.

За вказаними фактами Запорізькою митницею складено протоколи про порушення митних правил №0020/211205/12, №0019/11200/12 від 27.01.2012р. за ознаками правопорушення, передбаченого статті 352 МК України (а.с. 139, 173).

Службовою перевіркою встановлено, що складання протоколів про порушення митних правил Запорізькою митницею було наслідком неналежного виконання посадових обов'язків ОСОБА_6., ОСОБА_4 та ОСОБА_7., які не забезпечили належну перевірку товаросупроводжувальних документів на товар та не провели на належному рівні митний огляд товару, що є порушенням п.27 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Держмитслужби від 20.04.2005р. №314.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що 17.01.2012р. позивач особисто не приймав участі у проведенні митного огляду товару «фурнітура для меблів», а лише ініціював його огляд та на підставі наданих актів, складених іншими особами, здійснив митне оформлення товару відповідно до службових обов'язків, передбачених інструкцією. Позивач не допустив порушень посадової інструкції при виконанні своїх посадових обов'язків, доказів порушення позивачем Присяги державного службовця не надано, а тому його звільнення із займаної посади на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» відбулося з порушенням закону.

Крім того, суди виходили з того, що службове розслідування було проведено в період тимчасової непрацездатності позивача (а.с. 24-30).

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи вина позивача у виявлених порушеннях не підтверджена, факт порушення позивачем Присяги державного службовця свого підтвердження не знайшов, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Крім того, відповідно до положень статті 569 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Припинення державної служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» (порушення присяги) є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому, якщо підставою для припинення державної служби є порушення посадовою особою митної служби службової дисципліни, неможливість застосування за таке порушення до посадової особи заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення з митного органу, повинно бути мотивовано.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту митної служби України (далі - Статут) встановлено, що порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Згідно пункту 1 статті 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, зокрема, належать порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників.

Застосування заходів дисциплінарного впливу до посадових осіб митної служби України чітко урегульовано розділом 4 Статуту, який визначає види дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування, що має наслідком забезпечення належного захисту законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до підпункту 1 пункту 28 Статуту звільнення посадової особи митної служби може мати місце в разі порушення посадовою особою митної служби вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі, територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам.

Закон України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» є спеціальним нормативним актом щодо врегулювання правовідносин, пов'язаних із застосування заохочень та дисциплінарних стягнень для посадових осіб митної служби, у тому числі їх звільнення.

Невиконання або неналежне виконання посадовою особою митної служби своїх службових обов'язків відповідно до статті 21 Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» є порушенням службової дисципліни, відповідальність за що передбачена саме цим Законом.

Припинення державної служби за порушення Присяги може застосовуватися тільки у крайніх випадках, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 21.05.2013р. (№21-403а12), від 04.06.2013р. (№21-167а13), від 17.09.2013р. (№21-231а13), від 03.12.2013р. (№379а13) та від 28.04.2015р. (№21-163а15).

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Південної митниці відхилити, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2012р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець