Справа № 802/1185/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 листопада 2016 р. Справа № 802/1185/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Коляденка О.Л.,

представника позивача: Пилипенка Ю.Д.,

представника відповідача: Лемешової М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Агро-Пром"

до: відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації Вінницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, ПП "Ельбрус і Ко"

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Союз-Агро-Пром" (далі - ТОВ "Союз-Агро-Пром", позивач) з адміністративним позовом до відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації Вінницької області (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, ПП "Ельбрус і Ко" про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, на підставі укладеного договору оренди землі з власником земельної ділянки ОСОБА_3 строком на 5 років.

Однак, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що до завершення строку дії договору оренди земельної ділянки, між власником спірної земельної ділянки та ПП "Ельбрус і Ко" укладений договір оренди цієї ж земельної ділянки, та, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведено її державну реєстрацію.

Таке рішення, на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки право оренди на спірну земельну ділянку вже було зареєстроване, і на час прийняття оскаржуваного рішення договір оренди, укладений між ТОВ "Союз-Агро-Пром" та ОСОБА_3 був чинним, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, ПП "Ельбрус і Ко" у судове засідання не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Між ТОВ "Союз-Агро-Пром" та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки №б/н від 14.04.2010 року, зареєстрований у Погребищенському районному відділі Вінницької регіональної філії ДЗК, про що до Книги записів про державну реєстрацію державного акту внесено запис від 13.07.2011 року №01725. На виконання вказаного договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_3 передала у платне користування позивачу строком на 5 років для ведення товарного виробництва сільськогосподарської продукції земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1, площею 2,3900 га), яка розташована на території Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, державним реєстратором Реєстраційної служби Барського районного управління юстиції Вінницької області прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень №13988014 від 01.04.2016 року щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі договору оренди земельної ділянки №б/н від 15.02.2016 року, укладеного між ПП "Ельбрус і Ко" та ОСОБА_3

Крім того, 24.05.2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Союз-Агро-Пром" укладено додаткову угоду №б/н до договору оренди землі №б/н від 14.04.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_3 передала в оренду ТОВ "Союз-Агро-Пром" земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 на 7 років.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельну ділянку, укладення договорів оренди землі та їх реєстрація регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України "Про оренду землі" (далі - Закон №161-XIV), Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (далі - Закон №1952-IV, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень), Законом України "Про Державний земельний кадастр" (далі - Закон №3613-17), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року (далі - Порядок №703).

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із статтею 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

За приписами частини третьої статті 10 Закону №1952-IV, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, передбачених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

У пункті 3 частини третьої цієї ж норми зазначено, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Як видно з аналізу наведених норм, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Статтею 18 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, про що зазначено в частині четвертій статті 18 Закону №1952-IV.

Відповідно до статті 24 Закону №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як вже зазначалось, між ТОВ "Союз-Агро-Пром" та ОСОБА_3 14.04.2010 року укладено договір оренди землі строком на 5 років який, відповідно до пункту 42, набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Судом досліджено належним чином засвідчену копію Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Так, державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ "Союз-Агро-Пром" та ОСОБА_3, відбулась 13.07.2011 року.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент укладення договорів оренди землі між позивачем та ОСОБА_3.) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ "Союз-Агро-Пром" та ОСОБА_3 від 14.04.2010 року, який зареєстрований 13.07.2011 року, був чинний до 13.07.2016 року.

Відтак, на думку суду, вищезазначені докази є належними та допустимими, в розумінні положень КАС України, які, в свою чергу, належним чином підтверджують позицію представника позивача та доводять неправомірність рішення реєстраційної служби, яке прийняте до закінчення терміну дії вищезазначеного договору оренди.

Враховуючи наведене та процитовані вище норми, суд доходить висновку, що державний реєстратор, в порушення вимог чинного законодавства, при проведенні державної реєстрації речових прав за договором оренди землі, укладеним між ПП "Ельбрус і Ко" та ОСОБА_3, належним чином не перевірив, чи вже зареєстровані права оренди на спірну земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 29.09.2015 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що реєстрація права оренди земельної ділянки за договором оренди землі, укладеним між ПП "Ельбрус і Ко" та ОСОБА_3 державним реєстратором проведена без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушені законні права та інтереси позивача, як правомірного орендаря земельної ділянки.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із статтею 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора №13988014 від 01.04.2016 року щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, винесене на підставі договору оренди земельної ділянки №б/н від 15.02.2016 року, укладеного між ПП "Ельбрус і Ко" та ОСОБА_3. Відтак, адміністративний позов ТОВ "Союз-Агро-Пром" підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора №13988014 від 01.04.2016 року щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, винесене на підставі договору оренди земельної ділянки №б/н від 15.02.2016 року, укладеного між ПП "Ельбрус і Ко" та ОСОБА_3.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-Агро-Пром" судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної реєстрації Барської районної державної адміністрації Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна