Справа № 2-а/447/3/16,447/3137/15-а
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р. Справа № 876/5886/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 04 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив визнати неправомірними дії відповідача та зобов`язати його призначити йому одноразову грошову допомогу у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що в період з 10.12.1981 року по 24.06.1983 року він проходив військову службу у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан. Під час виконання військового обов`язку позивач отримав поранення, контузію. 30.05.2007 року позивачу було визначено ІІІ групу інвалідності. Відтак у нього виникло право на отримання грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Однак, у призначенні даної допомоги позивачу відмовили, оскільки на нього не поширюється дія даної статті в яку у 2012 році були внесені зміни і яка набрала чинності 01.01.2014 року та не має зворотної дії у часі.

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 04 липня 2016 року адміністративний позов задоволено; визнано неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язано Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі, встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Міністерство оборони України та Львівський обласний військовий комісаріат оскаржили її в апеляційному порядку, які, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свої апеляційні скарги мотивують тим, що оскільки позивачу встановлена інвалідність не в період проходження військової служби та пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, то підстав для призначення виплати одноразової грошової допомоги немає.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 та довідки від 08.10.2015 року позивач проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 10.12.1981 року по 24.06.1983 року на території Демократичної Республіки Афганістан у військовій частині пп.26153.

Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії ЛВА-1 №350685 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності - загальне захворювання з 30.05.2007 року.

Як видно з виписки із акта огляду МСЕК серії ЛВА-1 №350427 при повторному огляді позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок поранення пов`язаного з виконанням обов`язків при виконанню інтернаціонального обов`язку.

Згідно акта судово-медичного дослідження №02/06 в позивача є рубці в тім`яній ділянці голови, на лівій щоці і на зовнішній поверхні правого передпліччя. Такі ушкодження могли виникнути від вогнепального осколочного поранення і по давності спричинення можуть відповідати 1982 року.

Листом Міністерства оборони України від 30.11.2015 року №248/3/6/3651 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не має зворотної дії в часі і поширюється лише на осіб, яким первинно була встановлена інвалідність після 01.01.2014 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту встановлення позивачу IIІ групи інвалідності - 30 травня 2007 року він має право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до закону.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).

Розділом ІІ цього Закону встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - постанова КМУ №449, Порядок відповідно).

Пунктом 2 постанови КМУ №499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з пунктом 2 Порядку одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІІІ групи.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону №2011-ХІІ слід зробити висновок, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року (справа № 21-446а14).

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з моменту встановлення позивачу IIІ групи інвалідності внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період проходження військової служби він має право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційні скарги на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 04 липня 2016 року у справі №447/3137/15-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 08.11.2016 року.