Справа № 803/1772/15
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р. Справа № 876/9098/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Воленерджі" до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Воленерджі" 22.07.2015року звернулося в суд з адміністративним позовом до Любомльського відділення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.05.2015 року №000398310, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 5 185,00 грн. (в тому числі: за основним платежем на 4 148,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 037,00 грн.), та від 17.06.2015 року №000487310, яким товариству збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 1 037,00 грн. (в тому числі: за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 037,00 грн.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки виявлені в актах перевірки порушення щодо заниження товариством акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року, не відповідають фактичним обставинам справи. Так, у січні 2015 року ТзОВ ВТФ "Авіас" відповідно до договору поставки від 15.01.2015 року №П15-91 було придбано у ТзОВ "Воленерджі" паливно-мастильні матеріали для подальшої реалізації кінцевим споживачам, в результаті чого ТзОВ ВТФ "Авіас" було включено вартість нафтопродуктів, придбаних згідно умов вищезазначеного договору, до декларації акцизного податку за січень 2015 року, на яку було нараховано та сплачено акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. За вказаних обставин позивач вважає, що нарахування контролюючим органом акцизного податку на вартість нафтопродуктів згідно договору від 15.01.2015 року №П15-91 є протиправним, так як призводить до подвійного оподаткування. Крім того, вказує на неврахуванням контролюючим органом під час перевірок того, що факт відпуску в адресу ТзОВ ВТФ "Авіас" нафтопродуктів через АЗС із застосуванням реєстратора розрахункових операцій по довірчих документах (паливним карткам та скретч-карткам) не є розрахунковою операцією в розумінні Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Оскаржуваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 року - позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що перевіркою встановлено відображення ТзОВ "Воленерджі" у додатку № 6 до декларації з акцизного податку за січень 2015 року суми реалізації товарів для комерційного використання, однак дана сума не включена до об'єкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого позивачем занижено податкове зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було безпосередньо реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам. Крім того, вказує, що відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через колонки кінцевому споживачу незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відпуск нафтопродуктів таким способом як по довірчим документам - паливним карткам, скретч-карткам не підпадає під регулювання нормами Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Інструкції №281.

Посилання відповідача на те, що Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу, суд не бере до уваги з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, ці Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

З аналізу наведеного вбачається, що дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє права позивача здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Як встановлено судом, контролюючим органом при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ "Воленерджі" досліджувались лише розрахунок податкових зобов'язань з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (додаток 6 до декларації акцизного податку за січень 2015 року) та періодичні звіти по РРО. Тобто, первинні документи бухгалтерського та податкового обліку позивача, на підставі яких були сформовані показники декларації акцизного податку за січень 2015 року, Луцька ОДПІ під час документальної перевірки позивача не досліджувала.

За таких обставин суд вважає, що висновки податкового органу, зроблені під час документальної перевірки ТзОВ "Воленерджі" про заниження останнім акцизного податку за січень 2015 року є передчасними та такими, що грунтуються лише на припущеннях, оскільки документальна перевірка позивача не спростовує доводи останнього про те, що ТзОВ ВТФ "Авіас" сплачує акцизний податок з реалізації кінцевому споживачу придбаних у ТзОВ "Воленерджі" паливно-мастильних матеріалів.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову .Відповідач не довів суду правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 14 травня 2015 року №000398310 та від 17 червня 2015 року №000487310, з огляду на що дані рішення слід скасувати як протиправні.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 24.03.2015 року головним державним ревізором-інспектором Любомльського відділення Ковельської ОДПІ Панасюком С.А. проведено камеральну перевірку податкової звітності з акцизного податку за січень 2015 року ТзОВ "Воленерджі".

За результатами перевірки складено акт від 24.03.2015 року №37/22.5/39465036, яким встановлено порушення вимог ст.213, ст.214, п.п.215.3.4 ст.215, ст.216 Податкового кодексу України та наказу Міністерства Фінансів України від 23.01.2015 року №14 "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку" ТзОВ "Воленерджі", що призвело до заниження акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року, в сумі 4 111,00 грн. (а.с.15-16).

Не погоджуючись із висновками акту від 24.03.2015 року №37/22.5/39465036, позивач подав заперечення від 03.04.2015 року №76 на акт до Луцької ОДПІ. Листом від 08.04.2015 року №5531/10/21.1 Луцька ОДПІ повідомила позивача про те, що для об'єктивного розгляду вищевказаного заперечення прийнято рішення щодо проведення документальної позапланової перевірки (а.с.17-18).

На підставі направлення від 10.04.2015 року №000893, згідно з п.75.1 ст.75, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Луцької ОДПІ від 10.04.2015 року №784 головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників податків управління податкового аудиту Луцької ОДПІ Демчуком В.Г. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ "Воленерджі" з питань, що становлять предмет заперечення згідно актів камеральних перевірок №974/21.1/39465036 від 24.03.2015 року, №192/15/39465036 від 24.03.2015 року, №205/22.5/39465036 від 24.03.2015 року, №37/22.5/39465036 від 24.03.2015 року, №173/15-02/39465036 від 24.03.2015 року, №68/15/39465036 від 24.03.2015 року за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року, за результатами якої складено акт від 28.04.2015 року №1628/22.1/39465036 (а.с. 8-11).

Відповідно до висновків акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення товариством вимог ст.213, ст.2014, п.п.215.3.4 ст.215, ст.216, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України та наказу Міністерства Фінансів України від 23.01.2015 року №14 "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку", в результаті чого занижено акцизний податок, який підлягає сплаті до бюджету за січень 2015 року, в сумі 52 673,00 грн.

Листом від 13.05.2015 року №7323/10/03-18-22-01 Луцька ОДПІ повідомила ТзОВ "Воленерджі" про те, що аналізом матеріалів позапланової виїзної документальної перевірки товариства було встановлено помилку, що призвела до невірного розрахунку сум заниження акцизного податку в акті від 28.04.2015 року №1628/22.1/39465036, та уточнено заниження акцизного податку за січень 2015 року в сумі 58 391,00 грн. (а.с.12-14).

На підставі вищевказаного акту перевірки Ковельською ОДПІ (Любомльське відділення) прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.05.2015 року №000398310, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за основним платежем на 4 148 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 037 грн. (а.с.7).

Не погоджуючись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу від 29.05.2015 року №135 до Головного управління ДФС у Волинській області. Рішенням від 08.06.2015 року №3904/10/03-2010-03-06 Головне управління ДФС у Волинській області податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 14.05.2015 року №000398310 залишило без змін, а скаргу - без задоволення, а також збільшило грошове зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 037 грн. (а.с.19-23)

17.06.2015 року Ковельською ОДПІ (Любомльське відділення) винесено податкове повідомлення-рішення №000487310 про збільшення ТзОВ "Воленерджі" суми грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 037 грн. (а.с.24).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об'єктом оподаткування є операції, зокрема, з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Таким чином, обов'язковою умовою реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004 №130, надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов'язаних із цим послуг.

Відповідно до витягу з ЄДР видами діяльності ТзОВ "Воленерджі" є, зокрема, роздрібна торгівля пальним та оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктам (а.с.50-52).

Згідно із Порядком заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року №14, Додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків;

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 "Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр.3 - гр.4)" вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

З аналізу наведеного вбачається, що законодавцем окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Судом встановлено, що 24.02.2015 року ТзОВ "Воленерджі" подало до Любомльського відділення Ковельської ОДПІ декларацію акцизного податку за січень 2015 року, зазначивши місцезнаходження пункту продажу товарів - с.Вишнів, вул.Київська, 3. В додатку 6 до декларації акцизного податку за січень 2015 року позивач зазначив: графа 3 - вартість підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торгівельній мережі, в тому числі у мережі громадського харчування у сумі 430 182,64 грн.; графа 4 - в тому числі від реалізації товарів для комерційного використання у сумі 82 222,18 грн.; графа 5 - вартість підакцизних товарів до оподаткування у сумі 347 960,46 грн., графа 7 - сума податкового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету, 17 398,00 грн. (а.с.25-29).

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2015 року між ТзОВ "Воленерджі" (далі - постачальник) та ТзОВ ВТФ "Авіас" (далі - покупець) укладено договір поставки №П15-91, предметом якого є: постачальник на умовах, викладених в розділах цього Договору, зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (бензини, дизельне паливо і газ), надалі іменовані "товар", в кількості і за ціною, передбаченими у додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору (а.с.30-31).

Умовами даного договору передбачено наступне: товар за цим договором поставляється щоденно і безперервно на умовах EXW АЗС. Перелік АЗС постачальника зазначений в додатку №1 до цього договору; поставка товару оформляється актами прийому-передачі ПММ за формою, передбаченою у додатку №3 до цього договору щомісячно, не пізніше останнього дня звітного місяця; товар поставляється (видається) відповідно з Додатком №4 по довірчим документам покупця: паливним карткам; скретч-карткам.

На підтвердження виконання умов цього договору за січень 2015 року позивач надав акт прийому-передачі товару від 31.01.2015 року (додаток №3 до договору по скретч-карткам) на загальну суму 454 003,97 грн., акт прийому-передачі товару від 31.01.2015 року (додаток №3 до договору по паливним карткам) на загальну суму 392 504,09 грн., податкові накладні від 31.01.2015 року №31022 та №31023 (а.с.53-56).

Відповідно до інформації з ЄДР ТзОВ ВТФ "Авіас" за видами діяльності здійснює, зокрема, роздрібну торгівлю пальним та оптову торгівлю твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктам (а.с.58-59).

З листа ТзОВ ВТФ "Авіас" від 17.07.2015 року №459, адресованого позивачу, вбачається, що паливно-мастильні матеріали, придбані у ТзОВ "Воленерджі" за договором поставки №П15-91 від 15.01.2015 року, в подальшому реалізовуються споживачам. Так, вартість нафтопродуктів, отриманих від ТзОВ "Воленерджі" протягом січня 2015 року, що в подальшому реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України, ТзОВ ВТФ "Авіас" включено до декларації акцизного податку за січень 2015 року, на яку нарахований та сплачений акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (а.с.34). На підтвердження вказаних обставин ТзОВ ВТФ "Авіас" було подано декларації акцизного податку за січень 2015 року та додатки 6 до декларацій акцизного податку за січень 2015 року (а.с.33-39).

Таким чином, аналізуючи подані позивачем первинні документи, слід дійти висновку, що ТзОВ "Воленерджі" згідно договору поставки №П15-91 від 15.01.2015 року було реалізовано в адресу ТзОВ ВТФ "Авіас" оптову партію нафтопродуктів, відпуск яких за умовами поставки здійснюється по довірчим документам через АЗС.

Суд зазначає, що порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281).

Відповідно до пункту 10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Пунктом 216.9 статті 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відтак, з наведеного випливає, що відпуск нафтопродуктів таким способом як по довірчим документам - паливним карткам, скретч-карткам не підпадає під регулювання нормами Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Інструкції №281.

Посилання відповідача на те, що Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу, суд не бере до уваги з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, ці Правила визначають порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

З аналізу наведеного вбачається, що дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє права позивача здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Як встановлено судом, контролюючим органом при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ "Воленерджі" досліджувались лише розрахунок податкових зобов'язань з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (додаток 6 до декларації акцизного податку за січень 2015 року) та періодичні звіти по РРО. Тобто, первинні документи бухгалтерського та податкового обліку позивача, на підставі яких були сформовані показники декларації акцизного податку за січень 2015 року, Луцька ОДПІ під час документальної перевірки позивача не досліджувала.

За таких обставин суд вважає, що висновки податкового органу, зроблені під час документальної перевірки ТзОВ "Воленерджі" про заниження останнім акцизного податку за січень 2015 року є передчасними та такими, що грунтуються лише на припущеннях, оскільки документальна перевірка позивача не спростовує доводи останнього про те, що ТзОВ ВТФ "Авіас" сплачує акцизний податок з реалізації кінцевому споживачу придбаних у ТзОВ "Воленерджі" паливно-мастильних матеріалів.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Відповідач не довів суду правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 14 травня 2015 року №000398310 та від 17 червня 2015 року №000487310, з огляду на що дані рішення слід скасувати як протиправні.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення без задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 року у справі № 803/1772/15- залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар