Справа № 820/4298/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

01 листопада 2016 р. Справа № 820/4298/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд скасувати рішення про скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 18.02.2010 р., затверджений ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області.

В обґрунтування позову зазначено, що у червні 2016 року позивач звернувся до Управління ДМС в Харківській області з заявою про обмін посвідки на постійне місце проживання. Проте листом від 07.07.2016 року ОСОБА_1 повідомлено, що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській області рішенням ВГІРФО ГУДМС України в Луганській області 18.02.2010 року позивачу скасовано посвідку на постійне місце проживання в України. На думку позивача, рішення від 18.02.2010 р. про скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, затверджене ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області, є незаконним та таким, що порушує права та законні інтереси останнього. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача Управління Державної міграційної служби України в Луганській області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином через канцелярію суду надав лист, в якому вказав, що у відповідача відсутня можливість надати до суду рішення оскаржуване позивачем у зв'язку з проведенням антитерористичної операції та переміщенням органу з Луганська до міста Сєвєродонецька Луганської області.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що позивач, громадянин Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був документований посвідкою серії НОМЕР_1 29.04.2003 року ВГІРФО ГУМВС в Луганській області Управлінням Державної міграційної служби України в Луганській області.

Згодом , а саме 28.01.2008 року позивачем отримано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 видану УГІРФО ГУМВС України в Харківській області на підставі висновку від 29.04.2003 року (а.с. 10).

ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо обміну посвідки на постійне проживання.

Листом від 07.07.2016 року №04/1-12010 «Про обмін посвідки на постійне проживання громадянина СРВ ОСОБА_1» позивача повідомлено, що згідно обліків ГУ ДМС України в Харківській області значиться громадянин СРВ ОСОБА_1, якому 18.02.2010 року рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області було скасовано дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п.12 Закону України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року.

Представником позивача під час судового розгляду справи та позивачем в адміністративному позові вказано, що про прийняття такого рішення щодо позивача та скасування йому дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.12 Закону України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року та посвідки на постійне проживання в України не було відомо, позивач вказаних рішень не отримував, а отже відповідачем порушено права та законні інтереси позивача.

Також за наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що дружина позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 отримала дозвіл на імміграцію в Україну на підставі укладеного шлюбу згідно пункту 6 частини 2 статті 4 Закону України №2491-ІІІ з позивачем та крім того у позивача та його дружини народились діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, а прийняття такого рішення відповідачем позбавляє права звернутися до міграційної служби за отриманням ними дозволу на імміграцію.

Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо зокрема з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Таким чином, правовими підставами для скасування дозволу на імміграцію є з'ясування виключно уповноваженим органом будь-якої з підстав: надання дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, надання дозволу на підставі підроблених документів, надання дозволу на підставі документів, що втратили чинність.

Суд зазначає, що відповідачем під час подання позивачем документів відомості самостійно перевірялись в 2003 р., під час прийняття яких відповідачем здійснювались перевірочні дії, порушень та недоліків у наданих документах та зазначених відомостях не було виявлено.

Крім того, вже після документування позивача посвідкою ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області, ОСОБА_1 був повторно документований посвідкою серії НОМЕР_2 видану УГІРФО ГУМВС України в Харківській області.

Судом не встановлено, що за визначений проміжок часу з'явилися обставини, які б тягли за собою обґрунтування скасування позивачу дозволу на імміграцію.

Відповідно до приписів абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001р. № 2491-ІІІ в редакції, що діяла станом на час видачі позивачу посвідки, посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно з приписами ст. 12 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію може бути скасовано з підстав зазначених у цій статті, які на момент прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію позивачу були відсутні.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про імміграцію" орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживанням особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк з дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про імміграцію" спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкуванні йому органи приймають рішення про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до п. 23 Постанови КМУ "Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне проживання" від 26.12.2002р. №1983р. департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний терміни подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Згідно з п. 24 Постанови КМУ №1983 рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію.

З врахуванням вище зазначених норм законодавства суд приходить до висновку, що при прийняті рішення про скасування дозволу на імміграцію від 18.02.2010р. відповідач не запросив позивача для надання особистих пояснень та не вручав копію даного рішення, та не вилучав посвідку на постійне проживання, серія НОМЕР_2, а отже діяв з порушенням законодавства та як наслідок порушив право позивача на захист своїх прав і законних інтересів та оскарження рішення на момент його прийняття.

Також суд зазначає, що відповідачем відповідно до положень ст.ст. 71-72 КАС України не надано доказів правомірності прийняття оскаржуваного рішення.

Як встановлено приписами ст. 19 Конституції України відповідач - суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів правомірності винесення оскаржуваного рішення про скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні від 18.02.2010 р. громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, затвердженого ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати рішення про скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні від 18.02.2010 р. громадянину В'єтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, затверджений ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 08 листопада 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.