Справа № 826/5743/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 листопада 2016 року № 826/5743/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Моя Фортеця"
доДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.01.2014 року № та №,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Моя Фортеця» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 16.01.2014 року № та № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки № 2090/26-54-22-01/35618295 від 20.12.2013 року щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято податкове повідомлення - рішення від 16.01.2014 року № та №, якими позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 41125,00 грн. та з податку на додану вартість на загальну суму 39167,50 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.06.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.11.2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2015 року справу прийнято до провадження суддею Іщуком І.О. та призначено до судового розгляду.

Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.04.2016 року замінено особу відповідача на Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Представник позивача в судовому засіданні 13.04.2016 року позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, оскільки в акті перевірки не було наведено жодних достовірних доказів на підтвердження безтоварності правочинів між позивачем та його контрагентом. Всі роботи, які було замовлено позивачем у ТОВ "Альта-Ком" були реально передані у повному обсязі, що підтверджується наданими первинними документами.

Представник відповідача в судове засідання 13.04.2016 року не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. В матеріалах справи містяться письмові заперечення проти позову, які за своїм змістом співпадають з висновками акта перевірки від 20.12.2013 року № 2090/26-54-22-01/35618295.

Враховуючи неявку сторони відповідача, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка або експерта, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 09.12.2013 року № 790, направлень на перевірку від 09.12.2013 року № 625, 626 та відповідно до пункту 75.1. статті 75, підпункту 78.1.1. пункту 78.1. статті 78, статті 79 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Моя Фортеця» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість при взаємовідносинах з ТОВ «Альта-Ком» () за період листопад, грудень 2012 року, за результатами якої складено акт перевірки від 20.12.2013 року № 2090/26-54-22-01/35618295.

За наслідками проведеної перевірки встановлено наступні порушення:

- абз. «б» пункту 185.1. статті 185, пунктів 198.3., 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 31334,00 грн., в тому числі: за листопад 2012 року - 21167,00 грн., за грудень 2012 року - 9167,00 грн.

- пункту 138.2. статті 138 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток за 2012 рік на загальну суму 32900,00 грн.

Заперечення позивача від 11.01.2014 року, за результатом розгляду Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, залишені без задоволення, а висновки акту перевірки від 20.12.2013 року № 2090/26-54-22-01/35618295 - без змін.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 16.01.2014 року № позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 41125,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 32900,00 грн., за штрафними санкціями - 8225,00 грн.

Податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 16.01.2014 року № позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 39167,50 грн., в том числі: за основним платежем - 31334,00 грн., за штрафними санкціями - 7833,50 грн.

За результатом адміністративного оскарження податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 16.01.2014 року № та № залишені без змін, скарги ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Моя Фортеця» - без задоволення (копії рішення Головного управління Міндоходів у місті Києві від 26.03.2014 року № 2788/10/26-15-10-04-04 та рішення Міністерства доходів і зборів України від 18.04.2014 року № 7172/6/99-99-10-01-15 містяться в матеріалах справи).

На думку позивача, висновки акту перевірки спростовуються первинною документацією, наявною в матеріалах справи, а спірні податкові повідомлення - рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Матеріали справи свідчать що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Моя Фортеця» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альта-Ком» (Виконавець) укладено Договір підряду № 12-11-12 від 12.11.2012 року на Капітальний ремонт доріг на території НІМЗ «Биківнянські могили» на Броварському проспекті у Дніпровському районі м. Києва, за умовами якого Виконавець зобов'язується власними силами та засобами, з своїх та (або) з матеріалів Замовника виконати роботи, визначені в п.1.2 Договору, а замовник зобов'язується прийняти роботи і оплатити їх.

Пунктом 1.2. цього Договору визначено, що Виконавець виконає наступні роботи: Капітальний ремонт доріг на території НІМЗ «Биківнянські могили» на Броварському проспекті у Дніпровському районі м. Києва.

На виконання своїх зобов'язань по Договору підряду від 12.11.2012 року № 12-11-12 (Капітальний ремонт доріг на території НІМЗ «Биківнянські могили» на Броварському проспекті у Дніпровському районі м. Києва ТОВ «Альта-Ком» (код за ) були оформлені акти приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 14.11.2012 року, № 2 від 30.11.2012 року, № 3 від 27.12.2012 року.

Факт виконання робіт підтверджується також наявними в матеріалах справи локальними кошторисами, складеними за формою №4.

В свою чергу, ТОВ «Альта-Ком» виписані на адресу позивача податкові накладні № 309 від 14.11.2012 року на суму 40000,00 грн., № 362 від 16.11.2012 року на суму 57300,00 грн., № 745 від 30.11.2012 року на суму 35700,00 грн., № 811 від 21.12.2012 року на суму 9166,67 грн.

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджують відповідні копії платіжних доручень та виписок з банківського рахунку.

За наслідками вищевказаних господарських операцій позивач в податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевіряємий період в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Альта-Ком" у зв'язку з отриманням послуг.

Матеріали справи також свідчать, що придбані у ТОВ «Альта-Ком» підрядні роботи по капітальному ремонту доріг на території НІМЗ «Биківнянські могили» на Броварському проспекті у Дніпровському районі м. Києва передані в складі інших робіт Національному історико-меморіальному заповіднику «Биківнянські могили» згідно укладеного між останнім та позивачем (Виконавець) Договору підряду № 26/11/1-р від 07.11.2012 року, за умовами якого Виконавець зобов'язується власними силами та засобами, з своїх та (або) з матеріалів Замовника виконати роботи, визначені в п. 1.2. Договору, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити їх. Сторони домовились, що Виконавець виконує наступні роботи: капітальний ремонт доріг на території Національного історико-меморіального заповідника «Биківнянські могили» на Броварському проспекті у Дніпровському районі м. Києва. На підтвердження вказаного факту надано копії довідок про вартість робіт, локальних кошторисів, актів приймання виконаних будівельних робіт.

Вищевказані обставини в своїй сукупності переконливо свідчать, що відносини позивача з ТОВ "Альта-Ком" мали реальний характер та були спрямовані на настання правових наслідків.

У той же час доводи податкового органу про те, що діяльність ТОВ "Альта-Ком" мала фіктивний характер, не підтверджується наданими відповідачем доказами.

Так, наданий відповідачем акт перевірки ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 01.10.2013 року № 1084/26-59-22-01-38204618 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ Альта-Ком () з контрагентами з 16 серпня 2012 року по 31 травня 2013 року суд оцінює критично, оскільки відповідно до п. 4.4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України № 236 від 22 квітня 2011 року, передбачено, що у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) та вживає відповідних заходів, передбачених актами Державної податкової служби України.

При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу Державної податкової служби забезпечує проведення такої звірки.

Таким чином суд зазначає, що в акті про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання лише засвідчується факт неможливості її проведення без встановлення висновків стосовно документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснюються між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, а тому вказаний акт не може бути доказом фіктивної діяльності ТОВ "Альта-Ком".

Досліджений судом вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 02 вересня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_1 (директор ТОВ «Альта-Ком»), яким затверджено угоду про визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, на який посилається відповідач в підтвердження удаваності господарських операцій позивача з ТОВ «Альта-Ком», не може бути взятий судом до уваги як доказ нікчемності правочинів, укладених між позивачем та ТОВ «Альта-Ком», оскільки висновки вказаного вироку жодним чином не стосуються господарської діяльності позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

На виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.11.2015 року судом було досліджено всі наявні у справі докази, реальність виконання господарських операцій, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, питання подальшої реалізації і використання виконаних робіт у господарській діяльності позивача.

Встановлені у сукупності обставини та досліджені судом документальні докази суд вважає достатніми для висновку про те, що господарські операції позивача та ТОВ «Альта-Ком» фактично мали реальний характер, замовлення та надання робіт оформлені не лише документально, а й спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеними правочинами.

Враховуючи вищенаведене, суд не погоджується із висновком податкового органу про те, що в порушення абз. «б» пункту 185.1. статті 185, пунктів 198.3., 198.6. статті 198 Податкового кодексу України позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 31334,00 грн., в тому числі: за листопад 2012 року - 21167,00 грн., за грудень 2012 року - 9167,00 грн.; пункту 138.2. статті 138 Податкового кодексу України позивачем занижено податок на прибуток за 2012 рік на загальну суму 32900,00 грн., а тому податкові повідомлення-рішення рішень від 16.01.2014 № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не надано достатні аргументи та доводи, які свідчать що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивач довів обставини в обґрунтування своїх вимог, в зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Моя Фортеця" задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.01.2014 року № та №, винесені Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві.

3. Судові витрати в розмірі 4019,40 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна компанія "Моя Фортеця" за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук