Справа № 161/13230/16-а
Суддя: Плахтій І. Б.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/745/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючої судді Плахтій І.Б.,
з участю секретаря судових засідань Стецюка Р.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Лабінської Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
10.10.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо самовільного встановлення металевої конструкції (гаража) на прибудинковій території загального користування, що є порушеня п.п. 2.5.5.1.13 «Правил благоустрою м. Луцька». 30.09.2016 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вищевказане правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Вважає дану постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства. Відповідачем не було з`ясовано дійсних обставин справи та не доведено вину позивача ОСОБА_1 в адміністративному правопорушенні. Відповідач залишив поза увагою той факт, що гараж на даній території розміщений понад 40 років, встановлювався за погодженням органами місцевого самоврядування, існування гаражів відображене на плані міста. Гараж не є архітектурною формою, а тому не може порушувати благоустрою міста.
А тому, просить суд скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрити.
В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в адміністративному позові. Просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що придбав гараж 1999 році, він був розміщений на території військової частини, дозвіл на встановлення надавався начальником частини. 05.09.2016 року він з`явився в департамент муніципальної поліції, як йому повідомили, для складання заяви з метою подальшої можливості виготовлення документів щодо узаконення гаража. Натомість, надані ним дані фактично були використані для складення протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення його до адміністративної відповідальності. На засіданні адмінкомісії його ніхто не заслуховував, жодних додаткових обставин не встановлювали. Йому було вручено постанову про притягнення до адмінвідповідальності під розписку.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги адміністративного позову не визнала, заперечувала щодо його задоволення з підстав викладених в письмових запереченнях. Вказувала на те, що складений щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення відповідав вимогам закону. Розгляд справи адмінкомісією відбувався на підставі протоколу. Позивач не заперечував, що користується гаражем.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підставний та підлягає до часткового задоволення.
Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.
З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2016 щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 837-16, відповідно до якого виявлено, що ОСОБА_1 самовільно встановив тимчасову споруду (металеву конструкцію) на АДРЕСА_1 , що є порушенням ст. 152 КУпАП, п.п. 2.5.5.1.13 «Правил благоустрою м. Луцька» (а.с.4).
Постановою № 670 від 30.09.2016, винесеною на підставі протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 4) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, в тому числі, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 152 КУпАП передбачає умисну форму вини у скоєнні адміністративного правопорушення.
За твердженнями відповідача порушення ОСОБА_1 п.п. 2.5.5.1.13 «Правил благоустрою м. Луцька», полягає у самовільному встановленні металевого гаражу на прибудинковій території загального користування біля буд №2 по вул. Гірна, м. Луцьк.
Однак, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого частина 2 статті 71 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному судді правомірності прийнятих ним рішень, не надано жодного доказу щодо самовільного встановлення саме ОСОБА_1 (про що зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення від 30.09.2016) металевої конструкції (гараж).
Матеріалами справи підтверджено, що гараж за вказаною адресою побудований ще в 1983 році на території військової частини № НОМЕР_1 , наданій в безстрокове користування виконавчим комітетом Волинської обласної РадиНародних депутатів (а.с. 32-35).
З пояснень в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вбачається, що зазначений гараж ОСОБА_1 придбав у кінці 90-х за домовленістю з попереднім власником. Гараж був розміщений на території військової частини за розпорядженням командира частини.
Формулювання складу правопорушення «як самовільне встановлення металевої конструкції (гараж)» спростовується матеріалами справи, як в частині особи правопорушника, так і щодо самовільного встановлення спірного гаражу.
Подані стороною позивача докази свідчать про те, що гараж був встановлений на підставі дозвільних документів відповідно до законодавства на час встановлення конструкції.
Зважаючи на заперечення позивача при складенні протоколу, суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували відсутність дозвільних документів та спростовували свідчення позивача, але таких доказів ні протокол, ні постанова не містять.
Жодних дій спрямованих на з`ясування суб`єктивної сторони складу правопорушення адміністративна комісія не здійснила, зокрема, не було встановлено ким, в який період часу, на якій підставі було здійснено встановлення металевої конструкції. Крім того, адміністративною комісією не було враховано об`єктивних причин відсутності у позивача нової дозвільної документації.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження заперечень, які б спростовували доводи позивача, а тому із врахуванням встановлених обставин, вимога позову про скасування постанови є підставною та обґрунтованою і підлягає до задоволення.
В частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення позов до задоволення не підлягає, оскільки вирішення такого питання судом в порядку адміністративного судочинства не передбачене.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 69, 70, 71, 159, 160, 163, 171-2 КАС України, на підставі ст.ст.19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 23, 152, 251, 256, 278, 279, 280, 283 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.
Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради №670 від 30 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд, протягом десяти днів з дня її проголошення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій