Справа № 459/4103/14-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"02" листопада 2016 р. м. Київ К/800/52693/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції (далі - ВДВС) про визнання незаконними дій, допущених при направленні постанови про стягнення боргу, не надання відповіді на звернення, за касаційною скаргою позивачки на судові рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 квітня 2015 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати:

незаконними дії начальника ВДВС, які виразилися в направленні постанови від 11 квітня 2014 року про стягнення боргу за місцем роботи боржника, а не за місцем проживання останнього;

протиправним діяння відповідача щодо ненадання відповіді на звернення від 29 квітня 2014 року, в якому вимагалося пояснення підстав направлення постанови за місцем роботи боржника;

відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 2 097,97 грн. та 3 000 грн. компенсації за моральні страждання.

Посилалась на те, що начальником державної виконавчої служби неправомірно направлено постанову про стягнення боргу за комунальні платежі не за місцем проживання її доньки як боржника, а за місцем роботи. Відповідь на звернення надана не була, тому такими діями заподіяно як матеріальну, так і моральну шкоду.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 30 квітня 2015 року, залишеною без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 3 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що спір про направлення копії постанови за місцем роботи боржника не порушує права позивачки,тому не можуть бути й захищені. Щодо звернення ОСОБА_4, то воно розглянуто в межах установленого законом строку і направлена відповідь адресату.

В касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і розглянути спір по суті. Зазначає, що відповідач порушує Закон України «Про виконавче провадження», а також законодавство про права інвалідів.

Враховуючи відсутність клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, касаційний розгляд здійснено в письмовому провадженні.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з наступних підстав.

Розглядаючи справу по суті, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, вона предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному. Проте такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального права.

Предметна підсудність адміністративних справ визначається статтею 18 КАС України. Відповідно до положень, викладених у пункті 1 частини другої цієї норми, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно із частиною першою вище згаданої статті місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам;

2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

3) виключено;

4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті;

6) адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Вимоги, викладені у пункті 5, знаходять своє відображення у частині шостій статті 181 КАС України, згідно з якою адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Згідно фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, спір виник з приводу протиправності дій начальника ВДВС, які виразилися в направленні постанови від 11 квітня 2014 року про стягнення боргу за комунальні платежі за місцем роботи боржника, та ненаданні відповіді на звернення від 29 квітня 2014 року щодо недотримання чинного законодавства по направленню згаданої постанови.

Не дивлячись на зазначені обставини та вимоги Закону, судами попередніх інстанцій належним чином не з'ясовано, на підставі якого судового рішення видано виконавчий документ, хто є стороною виконавчого провадження, чи розглядалась справа місцевим загальним судом як адміністративним судом, хоча ці обставини мають суттєве значення. У випадку, коли рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, ухвалено за правилами цивільного процесуального законодавства, при цьому ОСОБА_4 не виступала відповідачем (боржником), то така справа предметно підсудна окружному адміністративному суду, тому що однією із сторін, зокрема відповідачем, є державний орган в особі державної виконавчої служби. Якщо ж спір стосується рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 КАС України, то така справа підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду. Верховний Суд України у постанові від 4 листопада 2015 року (справа № 2а-0370/3482/11) вказав на те, що у випадку ухвалення рішення неповноважним судом, то всі рішення, постановлені у цій справі, підлягають скасуванню з передачею справи на розгляд до відповідного суду.

Приймаючи до уваги положення частини першої статті 220 КАС України, згідно якої суд касаційної інстанції позбавлений права дослідження доказів, встановлення та визнання доведеними обставин, що не були встановлені в судовому рішенні, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, попередні судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених частиною другою статті 227 КАС України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді з'ясувати юрисдикцію справи та предметну підсудність.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 квітня 2015 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2015 року з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Судді: