Справа № 2а-1870/8377/11
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року К/800/5049/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Маринчак Н.Є.
за участю секретаря та представників сторін: від позивача від відповідачаЮрченко В.П. Титенко М.П. не з'явився Лунік О.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуКонотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області
на постановуСумського окружного адміністративного суду від 04.12.2014
та ухвалуХарківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015
у справі № 2а-1870/8377/11
за позовомКомунального підприємства Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства
доКонотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області
проскасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства звернулось до суду з адміністративним позовом до Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.06.2011.

Справа розглядалась судами неодноразово.

При останньому розгляді справи постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2014, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та ухвалу суду першої та апеляційної інстанцій в та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки вважає, що рішення судів прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

У судовому засіданні касаційної інстанції представником відповідача заявлено клопотання про заміну відповідача (Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області) його правонаступником - Конотопською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Сумській області.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне:

- відповідачем проведена планова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2010, валютного законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт №198/23-3/03352716 від 24.05.2011;

- перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пп.8.1.2 п.8.1, пп.8.2.11 п.8.2, пп.8.4.1 п.8.4, пп.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого завищено суму амортизаційних відрахувань за 2010 рік на 434 282 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на суму 111 320,5 грн.;

- на підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08.06.2011, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 111 320 грн. за основним платежем та на 27 830 грн. за штрафними санкціями.

Позиція податкового органу полягає в тому, що позивач не має достатніх підстав для нарахування податкової амортизації балансової вартості основних фондів, внесених до статутного фонду засновником, оскільки такі основні фонди є безоплатно отриманими позивачем. Крім того, на момент проведення перевірки у позивача були відсутні документи первинного бухгалтерського обліку, які б давали право на нарахування податкової амортизації на об'єкт основних засобів, а саме акти приймання-передачі основних засобів та акти введення їх в експлуатацію. Також, відповідач дійшов висновку, що позивачем безпідставно включено до складу валових витрат вартість ремонтів автотранспортних засобів, які обліковуються на балансі підприємства як безоплатно отримані в господарське відання.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, за встановлених обставин справи, дійшли висновку, що все майно, за рахунок якого згідно з рішенням Конотопської міської ради від 30.12.2009 року був сформований статутний фонд позивача, на момент прийняття вказаного вище рішення вже було передане позивачеві за актами прийому-передачі, обліковувалось по балансу і використовувалось позивачем для виробничих потреб згідно з цільовим призначенням та було введене в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Частиною 3 ст.78 Господарського кодексу України встановлено, що майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Згідно пп.8.4.11 п.8.4 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) до придбання основних фондів та нематеріальних активів прирівнюються операції з включення таких основних фондів та нематеріальних активів до складу статутного капіталу такої іншої особи, із подальшим включенням основних фондів до відповідних груп.

Відповідно до пп.4.2.5 п.4.2 ст.4 названого Закону не включаються до складу валового доходу суми коштів або вартість майна, що надходять платнику податків у вигляді прямих інвестицій або реінвестицій у корпоративні права, емітовані таким платником податків, у тому числі грошові або майнові внески, згідно з договорами про спільну діяльність на території України без створення юридичної особи.

Згідно пп.8.1.2 п.8.1ст.8 названого Закону амортизації підлягають витрати на: придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення; самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам. які були зайняті на виготовлені таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту, реконтрукції; модернізації та інших видів поліпшення основних фондів; придбання, ремонт і модернізацію легкового автотранспорту лише юридичними особами, основною діяльністю яких є надання платних послуг з перевезення сторонніх громадян (таксомоторні парки) та послуг з надання легкового автотранспорту в оренду (прокат) стороннім громадянам і організаціям; поліпшення якості земель, не пов'язаних з будівництвом.

За змістом пп.8.3.5 п.8.3 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» облік балансової вартості основних фондів, які підпадають під визначення груп 2 і 3, ведеться за сукупною балансовою вартістю відповідної групи основних фондів незалежно від часу введення в експлуатацію таких основних фондів. При цьому окремий облік балансової вартості індивідуальної матеріальної цінності, що входить до складу основних фондів групи 2 або групи 3, з метою оподаткування не ведеться.

Наведені положення податкового законодавства не обмежують право платника податків на амортизацію основних фондів, які перебувають на праві господарського відання у такого платника податків, за вартістю, за якою їх було внесено до статутного фонду.

Відповідно до п.8.7.1. п.8.7 ст.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно рішення виконкому Конотопської міської ради №393 від 27.10.2008 позивачу передані транспортні засоби, що підтверджується наказом директора КП ВУВКГ від 27.12.2008 №15 та актами приймання-передачі транспортних засобів: АЗЛК 214145, 1998 року випуску - акт вводу в експлуатацію №27/1 від 31.12.2008; АТЕК-851, 1998 року випуску - акт вводу в експлуатацію №27/2 від 31.12.2008.

З огляду на зміст наведених положень податкового законодавства та за встановлених обставин даної справи, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано не погодились з позицією відповідача про безпідставність включення позивачем до складу валових витрат вартості ремонту автотранспортних засобів, що перебувають на праві господарського відання.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно пункту 1.1 Статуту позивача КП ВУВКГ створене в результаті реорганізації шляхом приєднання до нього комунальних підприємств «Аквасервіс» та «Стоксервіс» згідно з рішенням Конотопської міської ради від 20.09.2005, у зв'язку з чим майно, яке перебувало у користуванні приєднаних підприємств, було прийняте позивачем за актами від 31.01.2006.

Комунальні підприємства «Аквасервіс» та «Стоксервіс» були створені згідно з рішенням Конотопської міської ради від 29.07.2003, у відповідності до якого вказаним підприємствам на обслуговування були передані водопровідно-каналізаційні об'єкти та в безоплатне користування передане майно, необхідне для обслуговування водопровідно-каналізаційних об'єктів.

Рішенням Конотопської міської ради від 30.12.2009 «Про формування розміру статутного фонду КП ВУВКГ» було сформовано статутний фонд КП ВУВКГ на суму 14 008 261,89 грн. за рахунок внеску власника у розмірі 11 166 633,23 грн., що складається із залишкової вартості основних засобів, які раніше були безкоштовно передані на баланс підприємству, та за рахунок майна первісною вартістю 2 841 628,66 грн., придбаного за власні кошти КП ВУВКГ.

Виконавчим комітетом Конотопської міської ради Сумської області від 02.02.2010 №90003399 були внесені та зареєстровані зміни до Статуту КП ВУВКГ від 25.06.2008 №150, та статутний фонд склав - 14 008 261,89 грн.

Пунктом 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинним документом, який підтверджує факт переходу права власності на об'єкт основних засобів при внесенні його до статутного капіталу підприємства, є Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (типової форми №03-1), затверджений наказом Міністерства статистики України від 29.12.1995 р. №352.

Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (форма №03-1) застосовується для оформлення зарахування до складу основних засобів окремих об'єктів, для обліку вводу їх в експлуатацію, за винятком тих випадків, коли введення об'єктів в дію повинно у відповідності з існуючим законодавством оформлятися в особливому порядку, для оформлення внутрішнього переміщення основних засобів із одного цеху (відділу, дільниці) в інший, для оформлення передачі основних засобів зі складу (із запасу) в експлуатацію, а також для виключення із складу основних засобів при передачі іншому підприємству (організації).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що частина майна, за рахунок якого в подальшому був сформований статутний капітал позивача, була передача позивачеві на обслуговування, в повне господарське відання згідно з актами прийому-передачі на виконання рішень Конотопської міської ради від 27.08.2007 за №295, від 26.11.2007 за №417 та від 28.11.2007.

Також, позивачем були складені акти прийняття-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (т.1, а.с.31-250, т.2, а.с.1-130), на підставі яких були здійснені бухгалтерські проводки: Д-т 42 К-т 46 - зменшено вартість безоплатно отриманих необоротних активів; Д-т 46 К-т 40.1 - збільшено статутний капітал; про що відповідачем зазначено в акті перевірки (т. 2 а.с.136).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, факт внесення основних засобів до статутного фонду позивача підтверджується Актом прийому-передачі основних засобів від 30.12.2009, складеним на виконання рішення Конотопської міської ради від 20.12.2009 «Про формування розміру статутного фонду КП ВУВКГ».

За встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованою позицію судів, що все майно, за рахунок якого було сформований статутний фонд позивача згідно з рішення Конотопської міської ради від 30.12.2009, на момент прийняття цього рішення було передане позивачу за актами прийому-передачі, обліковувалось на його балансі, було введене в експлуатацію та використовувалось позивачем для виробничих потреб згідно з цільовим призначенням.

Колегією суддів касаційної інстанції не приймаються до уваги посилання відповідача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 27.01.2015 за №К/800/55693/14 (якою залишено без змін постанову Сумського окружного адміністративного суду України від 09.07.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.10.2014), оскільки предметом розгляду у вказаній справі є правомірність формування позивачем спірних показників податкового обліку за інші (більш пізні) податкові періоди, ніж той, що є предметом дослідження у даній справі.

З огляду на все вищезазначене, колегія суддів касаційної інстанції вважає вірним, не спростованим доводами касаційної скарги, висновок судів першої та апеляційної інстанції щодо наявності законних підстав для задоволення позову та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин справи та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування судових рішень в оскаржуваній частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 160, 220, 221, 223, 224, 231Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача (Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області) його правонаступником - Конотопською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Сумській області.

2. Касаційну скаргу Конотопської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

3. Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2015 в оскаржуваній частині залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіН.Є. Маринчак
В.П. Юрченко