Справа № 754/9927/16-а
Суддя: Ярошенко С. В.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/504/16
Справа №754/9927/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Ярошенко С.В. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за ОСОБА_1 до Лівобережного Об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати протиправними дії відповідача, щодо переходу на пенсію в разі втрати годувальника, у відповідності до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та просила зобов'язати призначити пенсію по втраті годувальника на підставі її заяви з 15.03.16 року.

Відповідачем надано суду заперечення, в яких вказувалось на те, що дії Управління відповідають чинному законодавству.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, отримує пенсію по інвалідності , є вдовою померлого ліквідатора внаслідок аварії Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про перехід на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але отримала відмову в переведенні на таку пенсію з підстав того, що відсутні первинні документи.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, в тому числі, органів державної влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3 і 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копіями документів, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, у розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника.

До непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника належать особи, зазначені у ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09 березня 1988року передбачено, що основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка форми №122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Відповідно до п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства у відповідність з цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Так, частиною 1 статті 36 вказаного Закону визначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, а саме після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абз. 1 вищевказаної статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема як 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Згідно п.13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до різних законів про пенсійне забезпечення, за її вибором, призначається одна пенсія.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованою Міністерством юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Пунктом 7 вказаної Постанови передбачений перелік документів, які мають надаватися заявником з заявою про призначення пенсії за віком, а п. 10 цієї Постанови, встановлено, що до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах «б» - «в» пункту 7 цього Порядку.

Таким чином, документи, ненадання яких позивачем і стало підставою для відмови у переведенні її на пенсію по втраті годувальника, і зазначені у відповіді та запереченнях відповідача, (первинні підтверджуючі документи щодо населеного пункту, в якому працював померлий годувальник, тарифні ставки та табель обліку робочого часу, не завірений організацією, в складі якої проводилися роботи в зоні відчуження), передбачені підпунктом «г» пункту 7 Порядку, а не підпунктами «б»-«в» п. 7, як передбачає Порядок.

Крім того, відповідач мав право уточнити для нього спірні питання, однак цим правом не скористався, в наслідок чого порушив право позивача у призначенні пенсії.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності.

За таких обставин, рішення відповідача щодо відмови позивачу у переведенні її на пенсію по втраті годувальника, є таким, що прийняте поза межами повноважень та у спосіб, який не передбачений діючими Законами України, тобто таким, що суперечить ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача щодо є обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 9, 11, 71, 94, 99, 100, 159, 160-163, 183-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного Об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 з 15.03.16 року пенсії у зв'язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Лівобережне Об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 з 15.03.16 року пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня її проголошення, апеляційної скарги.

Суддя