Справа № 760/10458/16-а
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2016-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/913/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі : - Січкар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до лейтенанта поліції Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції поліцейського роти №2 батальйону №1 Щербініної Оксани Володимирівни про скасування постанови та визнання дії протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив:

- Визнати дії інспектора роти №2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенант поліції Щербініної О.В. щодо винесення відносно ОСОБА_2 постанови серії ПС3 №027630 від 19.05.2016 року неправомірними.

- Скасувати постанову серії ПСЗ №027630 від 19 травня 2016 року, винесену інспектором роти №2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенант поліції Щербініною О.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП України.

- Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що інспектором роти №2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Щербініною О.В. було складено Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №027630 від 19.05.2016 року, якою накладено на позивача штраф у розмірі 510,00 грн.

Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права.

Зазначає, що 19.05.2016 року близько 13 год. 22 хв., під час керування автомобілем НОМЕР_1, не порушуючи правила дорожнього руху, позивач здійснив вимушену зупинку в зоні дії д.з 15.9 (е) ПДР України , якомога правіше, щоб не заважати руху інших транспортних засобів і включив аварійну світлову сигналізацію. При цьому посилався, що зупинка тривала не більше 5 хвилин та була викликана необхідністю купити води, щоб випити знеболююче, через миттєво виниклі болі в області нирки.

Позивач посилається, що місце розташування його транспортного засобу не заважало руху іншим учасникам дорожнього руху і не спричиняло аварійної ситуації.

Таким чином, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням вимог чинного законодавства та прав позивача.

Крім того, позивач зазначає, що з повним текстом постанови серії ПСЗ №027630 від 19.05.2016 року він не ознайомлений та копію постанови в день її складання йому надано не було. Спірна постанова надійшла на адресу позивача лише 01.06.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач Щербініна О.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначила, що постанова серії ПС3 №027630 від 19.05.2016 року відносно ОСОБА_2 була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено з урахуванням санкції ч. 3 ст. 122 КУпАП та особи правопорушника. Відповідач вважає, що підстави для скасування оскаржуваної постанови, відсутні, а її дії узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просила відмовити в задоволені позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що інспектором роти №2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Щербініною О.В. було винесено Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №027630 від 19.05.2016 року, за порушення п.15.9 (е) ПДР України та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. відповідно до ч.3 ст.122 КпАП України.(а.с.6).

Суд вважає, що дана постанова була винесена з урахування вимог закону передбачених ст. 256, 283 КУпАП.

Вбачається, що в даному випадку правопорушення було виявлено та зафіксовано інспектором УПП, який склав постанову про адміністративне правопорушення.

Стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч.1-3 ст. 122 КУпАП працівниками органів Національної поліції.

Судом встановлено, що лейтенант поліції Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції поліцейський роти №2 батальйону №1 Щербініна О.В. є працівником органів Національної поліції, має спеціальні знання, а отже постанова серії ПС3 №027630 від 19.05.2016 року винесена правомірно.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з відповідної постанови серії ПС3 №027630 від 19.05.2016 року, ОСОБА_2, 19.05.2016 року о 13 год. 25 хв., в м. Києві на вул. Верхній Вал, 16/4, здійснив стоянку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних ТЗ, чим порушив вимоги п. 15,9 (е) ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП України.

Так, згідно п. 15,9 (е) ПДР України, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч.3 ст.122 КпАП України, перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, міліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні позивач визнав, що він 19.05.2016 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку тривалістю не більше 5 хвилин, яка була викликана необхідністю придбати питну воду та прийняти ліки. При цьому, зазначив, що зупинка здійснена таким чином, щоб не заважати руху інших транспортних засобів, з включенням аварійної світлової сигналізації.

З фотознімків, які були надані до суду сторонами по справі вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 розташований на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, що в свою чергу спростовує посилання позивача на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Доказів того, що позивач здійснив зупинку, а не стоянку суду не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Доводи позивача про те, що ним було дотримано ПДР , оскільки ним не було здійснено перешкод громадському транспорту чи іншим учасникам дорожнього руху, є безпідставними з огляду на вимоги п.15.9 (е) ПДР та ч.3 ст.122 КпАП України.

Інших доказів на підтвердження того, що позивач не порушував п.15.9 (е) ПДР України, в ході розгляду справи судом не встановлено.

З наданого відповідачем до суду фотознімку вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення була складена в присутності позивача.

Дані обставини також підтверджуються записом в графі «місце роботи», який був здійснений позивачем.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи позивача щодо порушення відповідачем вимог чинного законодавства та порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, є безпідставними.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 , як необґрунтованого

Керуючись статтями 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративно позову ОСОБА_2, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: