Справа № 816/601/16
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 р.Справа № 816/601/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року по справі № 816/601/16 за позовом Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради до Державної фінансової інспекції в Полтавській області про визнання протиправними висновків та скасування вимоги в частині,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (надалі - позивач), звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Полтавській області (надалі - ДФІ в Полтавській області, відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними висновки Державної фінансової інспекції в Полтавській області, викладені у пунктах 1, 2, 3 абзацу вимоги "Щодо усунення порушень законодавства" від 29.03.2016 № 16-03-3-14/1551 згідно Акту ревізії від 18.02.2016 № 06-21/8;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції в Полтавській області від 29.03.2016 № 16-03-3-14/1551 "Щодо усунення порушень законодавства" в частині вимоги про усунення виявлених порушень, зазначених у пунктах 1, 2, 3 абзацу 4 вимоги.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с. 185-187).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийнятої з порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просив постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі (т.2 а.с. 192-195). Апелянт зазначає, що судом не надано належної правової оцінки безпідставності висновків відповідача щодо порушення Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради вимог чинного законодавства та завдання матеріальної шкоди (збитків) місцевому бюджету. Крім того, вимога щодо усунення порушень законодавства прийнята відповідачем без урахування заперечень та зауважень до акту перевірки.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, в період з 18.11.2015 року по 11.02.2016 року (із зупиненням для проведення зустрічних звірок з 07.12.2015року по 19.01.2016року) Державною фінансовою інспекцією в Полтавській області згідно з п. 1.2.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на ІV квартал 2015 року, на підставі направлень № 850 від 13.11.2015 року, № 29 від 19.01.2016 року, № 39 від 21.01.2016 року проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради за період з 01.09.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами проведеної ревізії відповідачем складений акт від 18.02.2016 року № 06-21/8, за висновками якого встановлено, зокрема, незаконне використання бюджетних коштів на оплату завищеної вартості ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 7240,85 тис.грн., списання коштів на видатки без фактичного виконання робіт з ремонту та утримання об'єктів благоустрою на користь КП «Полтавська МШЕД» без документального підтвердження виконаних робіт на суму 2012,36 тис.грн., перевищення нормативів відрахувань на утримання служби замовника на загальну суму 91,97 тис.грн., чим завдано матеріальної шкоди(збитків) міському бюджету(т. 1 а. с. 15-41).

Заперечення та зауваження позивача до висновків акту відповідачем залишено без задоволення (т. 1 а. с. 55-91).

На підставі висновків Акту № 06-21/8 Державною фінансовою інспекцією в Полтавській області 29.03.2016 року направлено оскаржувану позивачу вимогу "Про усунення порушень законодавства" за №16-03-3-14/1551 (т. 1 а.с. 92-94).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наявності у відповідача права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26 січня 1993 року N 2939-XII (далі Закон N 2939-XII) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі Положення), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В своїй постанові від 25.11.2014 року у справі №21-442а14 Верховний Суд вирішуючи питання про усунення розбіжностей наведених норм права та у рішенні від 15 квітня 2014 року (справа N 21-40а14) зазначив таке.

Згідно з Положенням Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням також установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону N 2939-XII, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом. На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимогу від 1 лютого 2012 року N 01-18/0178 про усунення порушень, виявлених під час ревізії Центру зайнятості.При цьому, оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною».

За таких обставин адміністративний позов Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради до Державної фінансової інспекції в Полтавській області про визнання протиправними висновків та скасування вимоги, яка стосуються відшкодування завданих збитків задоволенню не підлягає, оскільки правильність визначення цих збитків може бути перевірена виключно в межах справи за позовом Фінінспекції про стягнення завданих збитків.

За приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення , ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Жодні доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2016р. по справі № 816/601/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції суду за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Старосуд М.І. Яковенко М.М.