Справа № 813/2751/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року № 813/2751/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2016 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» (надалі по тексту - МБО «Екологія-Право-Людина», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» (надалі по тексту - ТзОВ «Лемберг-Агро», відповідач), в якій просить суд:

-визнати протиправною відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» у наданні відповіді на інформаційний запит Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» від 04 липня 2016 року;

-зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» надати повну інформацію на інформаційний запит від 04.07.2016 року, а саме: які дозвільні документи необхідні для функціонування свиноферми біля с. Дуліби були отриманні ТзОВ «Лемберг-Агро» (просимо адати їхні копії); які проектні дані даного об'єкту; які методи збору та утилізації гною передбачено на свинофермі поблизу с.Дуліби; яка площа земель знаходиться у власності чи орендні в ТзОВ «Лемберг-Агро», що планується для внесення гноївки; які щорічні обсяги водоспоживання даного об'єкта; чи передбачаються проектом системи очистки повітря вентиляційних отворів самого приміщення свиноферми (якщо так, то які їхні технічні характеристики та виробник); чи проводилися громадські слухання із залученням жителів с. Дуліби щодо обговорення питання функціонування свиноферми поблизу їхнього села (якщо так, то де і коли такі слухання проводилися та просимо надати протокол таких слухань).

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2016 року дану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

29 серпня 2016 року представник позивача усунув недоліки позовної заяви, яка була залишена без руху.

Ухвалами суду від 05.09.2016 року у даній адміністративній справі відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 20.10.2016 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача було залучено ОСОБА_2, ОСОБА_3 (надалі по тексту - треті особи).

В судовому засіданні 03.11.2016 року відповідно до положень ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04 липня 2016 року Міжнародна благодійна організація «Екологія-Право-Людина» звернулась до відповідача із інформаційним запитом на підставі і в порядку встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації». Однак, позивачем отримано відповідь від відповідача за вих.№3/08 від 03.08.2016 року про відмову у наданні запитуваної інформації. Вважає, що відмова відповідача надати запитувану інформацію є незаконною, відтак просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у заперечення на позовну заяву. Зазначає, що згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). Водночас, на переконання відповідача позивач у своєму позові не наводить жодних доводів, що ТзОВ «Лемберг-Агро» володіє вищеперерахованими видами інформації та й сама інформація запитувана позивачем у запиту не є публічною, жодне з поставлених запитань не містить конкретизації, яким саме документ хоче отримати позивач і ким саме, яким суб'єктом владних повноважень він створений. Таким чином, Товариство вважає, що незаконність дій відповідача полягає виключно у не направленні запиту позивача адвокату та суб'єктам владних повноважень. Враховуючи вищенаведене відповідач, вважає, що запитувана позивачем інформація не є публічною в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а відповідач не є розпорядником такої інформації, а відтак просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили позов задовольнити у повному обсязі, надала усні пояснення по суті спору. В яких зазначили, що ТзОВ «Лемберг-Агро» неправомірно відкрило свинокомплекс на території колишньої фірми (корівника) с. Дуліби. Окрім цього, зазначили, що громада села категорично проти відкриття свиноферми, оскільки її діяльність загрожуватиме їхньому здоров'ю та довкіллю.

У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав повністю та просив позов задовольнити із урахуванням долучених до позовної заяви додаткових пояснень.

Відповідач у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Водночас, жодних клопотань про відкладення/перенесення розгляду справи чи про розгляд справи у відсутності відповідача чи представника відповідача до суду не надходило.

Треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні просили позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін в їх сукупності, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

04 липня 2016 року Міжнародна благодійна організація «Екологія-Право-Людина» звернулась до ТзОВ «Лемберг-Агро» із інформаційним запитом на підставі і в порядку встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації». У запиті позивач просив надати, зокрема:

-які дозвільні документи, необхідні для функціонування свиноферми біля с. Дуліби були отриманні ТзОВ «Лемберг-Агро»? Просимо надати їхні копії;

-які проектні дані даного об'єкту;

-які методи збору та утилізації гною передбачено на свинофермі поблизу с.Дуліби;

-яка площа земель знаходиться у власності чи орендні в ТзОВ «Лемберг-Агро», що планується для внесення гноївки;

-які щорічні обсяги водоспоживання даного об'єкта;

-чи передбачаються проектом системи очистки повітря вентиляційних отворів самого приміщення свиноферми? Якщо так, то які їхні технічні характеристики та виробник;

-чи проводилися громадські слухання із залученням жителів с. Дуліби щодо обговорення питання функціонування свиноферми поблизу їхнього села? Якщо так, то де і коли такі слухання проводилися та просимо надати протокол таких слухань.

Однак, у відповідь на запит відповідачем було надіслано лист за вих.№3/08 від 03.08.2016 року, в якому відповідач зазначив про неможливість виконання запиту в силу знаходження усіх документів щодо свинокомплексу в адвоката, який надає Товариству правову допомогу.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Зазначена норма кореспондується із ст. 34 Конституції України, якою передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 50 Конституції України, кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI від 13.01.2011 року (далі - Закон №2939-VI). Законом регламентований порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон України №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації забезпечується шляхом надання відповіді на інформаційний запит. Право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п.1 ч. 1 ст. З Закон №2939-VI). Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію (ч. 2 ст. 5 Закон №2939-VI).

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту, (ч. 1, 2 ст. 19 Закон №2939-VI).

Згідно з п. 4. ч. 2 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1)інформацією про стан довкілля; 2)інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3)інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4)іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Підстави відмови в задоволенні запиту передбачені у ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Частиною 2 цього закону зазначається, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Пункт 6 ч. 1. ст. 14 Закону № 2939-VI зобов'язує розпорядників інформації надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до Постанови КМУ від 28 серпня 2013 року №808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку» у пункті 23 цього переліку згадується про тваринницькі комплекси для вирощування свиней (5 тис. голів і більше).

Виходячи із інформації, отриманої у листі №06-1938 Державної екологічної інспекції у Львівській області від 22.04.2016 року про результати позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТзОВ «Лемберг-Агро» в с. Дуліби, зазначається таке: «територія тваринницького комплексу (господарського двору) ТзОВ «Лемберг-Агро» розміщена на околиці с. Дуліби Жидачівського району на площі 10,7 га за межами населеного пункту на землях державної власності. На даній території заплановано спорудити свинокомплекс потужністю 11422 свиней».

Тобто діяльність цього свинокомплексу автоматично віднесена до видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, адже відповідно до Постанови КМУ від 28 серпня 2013 р. № 808 «Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку» у пункті 23 цього переліку є тваринницькі комплекси для вирощування свиней (5 тис. голів і більше).

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»: екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров'я людей. У ст. 51 вищевказаного Закону зазначається, що при проектуванні, розміщенні, будівництві, введенні в дію нових і реконструкції діючих підприємств, споруд та інших об'єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування, а також в процесі експлуатації цих об'єктів забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. При цьому повинні передбачатися вловлювання, утилізація, знешкодження шкідливих речовин і відходів або повна їх ліквідація, виконання інших вимог щодо охорони навколишнього природного середовища і здоров'я людей.

Підприємства, установи й організації, діяльність яких пов'язана з шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, незалежно від часу введення їх у дію повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладами контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.

Проекти господарської та іншої діяльності повинні мати матеріали оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров'я людей.

Оцінка здійснюється з урахуванням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, екологічної ємкості даної території, стану навколишнього природного середовища в місці, де планується розміщення об'єктів, екологічних прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу шкідливих факторів та об'єктів на навколишнє природне середовище.

Підприємства, установи та організації, які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, вводять в дію підприємства, споруди та інші об'єкти, а також проводять дослідну діяльність, що за їх оцінкою може негативно вплинути на стан навколишнього природного середовища, подають центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, спеціальну заяву про це.

Забороняється введення в дію підприємств, споруд та інших об'єктів, на яких не забезпечено в повному обсязі додержання всіх екологічних вимог і виконання заходів, передбачених у проектах на будівництво та реконструкцію (розширення та технічне переоснащення).

Від так, Закон України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» поширює свою дію на свиноферму ТзОВ «Лемберг-Агро», оскільки це підприємство відноситься до переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку

Окрім цього, інформація, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідна інформація) - це інформація, яка є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, тощо (ст. 29 Закону України «Про інформацію»).

Як видно із цієї норми, закон досить широко визначає сфери суспільного інтересу, також він не обмежує види інформації, що можуть становити предмет суспільного інтересу, але разом з тим, деякі із них чітко перераховує.

Віднесення інформації до суспільно необхідної є визначальним у зв'язку із таким: суб'єкти господарювання несуть обов'язки із забезпечення доступу лише щодо суспільно важливої інформації; визнання інформації суспільно важливою гарантує надання такої інформації безкоштовно незалежно від об'єму; становлення суспільної важливості поширеної інформації виключає відповідальність або тягне за собою звільнення від юридичної відповідальності за поширення інформації із обмеженим доступом.

Для жителів села Дуліби та позивача запитувана у відповідача інформація становить суспільний інтерес, про що можуть свідчити неодноразові громадські слухання з цього питання, прес-конференція жителів та численні публікації в ЗМІ щодо даного конфлікту.

Таким чином, відповідач без належного обґрунтування відмовив позивачеві у наданні інформації, яка за законом є відкритою, чим було порушене право позивача на доступ до публічної інформації, гарантоване Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» у наданні відповіді на інформаційний запит Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» від 04 липня 2016 року.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» надати повну інформацію на інформаційний запит від 04.07.2016 року, а саме:

-які дозвільні документи, необхідні для функціонування свиноферми біля с.Дуліби були отриманні ТзОВ «Лемберг-Агро»? Просимо надати їхні копії;

-які проектні дані даного об'єкту;

-які методи збору та утилізації гною передбачено на свинофермі поблизу с.Дуліби;

-яка площа земель знаходиться у власності чи орендні в ТзОВ «Лемберг-Агро», що планується для внесення гноївки;

-які щорічні обсяги водоспоживання даного об'єкта;

-чи передбачаються проектом системи очистки повітря вентиляційних отворів самого приміщення свиноферми? Якщо так, то які їхні технічні характеристики та виробник;

-чи проводилися громадські слухання із залученням жителів с. Дуліби щодо обговорення питання функціонування свиноферми поблизу їхнього села? Якщо так, то де і коли такі слухання проводилися та просимо надати протокол таких слухань.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Агро» в користь Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» сплачений судовий збір у сумі 2756 ( дві тисячі сімсот п'ятдесят шість грн.) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 08 листопада 2016 року.