Справа № 2а/0370/889/11
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2016 р. м. Київ К/800/24996/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Шевчук П. О.,

за участю:

представника відповідача - Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року

у справі № 2а/0370/889/11 (№ 40612/11/9104)

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції

про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,-

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - відповідач) про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20 вересня 2010 року № .

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року було скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 20 вересня 2010 року №.

В касаційній скарзі Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року та залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Луцькою ОДПІ була проведена перевірка за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, а саме: господарської одиниці - кіоску НОМЕР_1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2, за результатами якої складений акт від 07 вересня 2010 року на балку № 180309.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені вимоги пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, які полягали у несвоєчасному оприбуткуванні готівкової виручки у книзі обліку розрахункових операцій № -р/3, зареєстрованій в органі державної податкової служби 30 червня 2010 року, на підставі фіскальних звітних чеків за період з 08 червня 2010 року по 29 червня 2010 року (перелік та реквізити яких наведені на 3 аркуші акту перевірки) на загальну суму 5677,75 грн.

20 вересня 2010 року Луцька ОДПІ на підставі вказаного акту перевірки прийняла рішення № , яким згідно зі статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» застосувала до ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції в сумі 28388,75 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем була несвоєчасно оприбуткована готівкова виручка за період з 08 червня 2010 року по 29 червня 2010 року у книзі обліку розрахункових операцій № -р/3, оскільки зазначена книга була зареєстрованій в органі державної податкової служби лише 30 червня 2010 року, що не заперечувалось підприємцем.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що норми пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, до позивача не підлягають застосуванню, оскільки згідно з абзацом 2 пункту 4.2 цього Положення фізичні особи - підприємці касової книги не ведуть.

Однак, погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, згідно з абзацами 1, 3 пункту 2.6 якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), книга обліку розрахункових операцій - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інгстанції, що у разі проведення готівкових розрахунків із використанням реєстратора розрахункових операцій оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій.

При цьому, таке відображення має бути саме у прошнурованій і належним чином зареєстрованій в органах державної податкової служби книзі обліку розрахункових операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, книга обліку розрахункових операцій №-Р/3, у якій відображено фактичне оприбуткування касових операцій за період з 08 червня 2010 року по 29 червня 2010 року в сумі 5677,75 грн., була зареєстрована у органі державної податкової служби лише 30 червня 2010 року.

Відповідно до пункту 2.2 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), книга обліку розрахункових операцій реєструється на кожний реєстратор розрахункових операцій або, якщо згідно з чинним законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування реєстратора розрахункових операцій, - на окрему господарську одиницю.

Згідно з пунктом 2.6 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), реєстрація першої книги обліку розрахункових операцій на реєстратор розрахункових операцій здійснюється на підставі письмової заяви суб'єкта господарювання довільної форми при поданні ним реєстраційного посвідчення на реєстратор розрахункових операцій. Реєстраційне посвідчення повертається суб'єкту господарювання.

Положеннями абзацу 1 пункту 2.9 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що реєстрація другої та наступних книг обліку розрахункових операцій на господарську одиницю (депо, кондуктора) або на реєстратор розрахункових операцій здійснюється на підставі подання суб'єктом господарювання письмової заяви довільної форми та довідки про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій. Посадова особа органу державної податкової служби здійснює запис у відповідному розділі Книги облікових форм, додаткові записи в обох примірниках довідки про реєстрацію книги обліку розрахункових операцій та заповнює рядки титульної сторінки книги обліку розрахункових операцій. Номер другої та наступних книг обліку розрахункових операцій складається з фіскального номера першої книги обліку розрахункових операцій, зареєстрованої на ту саму господарську одиницю (місце проведення розрахунків) або на той самий реєстратор розрахункових операцій, та проставленого через дріб порядкового номера наступної книги обліку розрахункових операцій.

При цьому, пунктом 2.11 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України від 01 грудня 2000 року № 614 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що книга обліку розрахункових операцій вважається зареєстрованою після виконання всіх дій, передбачених пунктами 2.4 - 2.9. Кількість книг обліку розрахункових операцій, що реєструються одночасно, не обмежується.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, з метою своєчасного оприбуткування готівкових коштів у день їх надходження у прошнурованій і належним чином зареєстрованій в органах державної податкової служби книзі обліку розрахункових операцій суб'єкту господарювання слід дотримуватися певної черговості дій. Насамперед, слід зареєструвати ту книгу обліку розрахункових операцій, яка буде першою та отримає свій власний унікальний фіскальний номер, а після цього можна реєструвати наступні книги обліку розрахункових операцій, призначені для використання у тій самій господарській одиниці чи з тим самим реєстратором розрахункових операцій.

Таким чином, правомірними є висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не були виконані вимоги щодо відображення готівкових коштів у сумі в сумі 5677,75 грн. за проведені з 08 червня 2010 року по 29 червня 2010 року розрахункові операції у день їх надходження у прошнурованій і належним чином зареєстрованій в органах державної податкової служби книзі обліку розрахункових операцій, що є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої абзацом 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов неправомірного висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року скасувати та залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________Л.І. Бившева
Судді: _____________________І.Я. Олендер
_____________________Т.М. Шипуліна