Справа № 761/23815/16-а
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2016-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/376/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Гончар Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шосткинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною; стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

В липні 2016р. позивач ПАТ «Укразалізниця» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним адміністративним позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шосткинської міської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправними бездіяльність відповідача в частині невиконання вимог п. 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002р. за № 256, а саме: не реєстрації за період з 01 січня 2015р. по 31 грудня 2015р. додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по станції Шостка за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Шосткинської міської ради;

- стягнути з відповідача на користь позивача 45850,0 грн. витрат, які поніс позивач на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня по 31 грудня 2015р.,а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 20096,32 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ним, згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом вищезазначеного періоду надаються послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції Шостка. Згідно з Законами України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», «Про залізничний транспорт», Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. за № 256, визначений, як владна управлінська функція відповідача, його обов'язок відшкодувати залізниці витрати на перевезення пільгових категорій громадян. Позивачем було надано послуги по перевезенню пасажирів, які користуються пільгами, проте сума заборгованості складає 45850,0 грн., оскільки всупереч чинній державній програмі уповноважений державою головний розпорядник коштів ухиляється від виконання відповідної частини своїх зобов'язань, визначених державною програмою, відмовляючи в компенсації залізниці витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним адміністративним позовом.

До судового засідання сторона позивача клопотала про розгляд справи у свою відсутність, крім того, сторона повідомила суд, що в прохальній частині адміністративного позову була допущена описка в періоді, за який стороною відповідача, не було сплачено витрат позивача на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах. Також сторона позивача подала на адресу суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, який було пропущено з поважної причини.

Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, надіслав на адресу суду письмові заперечення на позов, в яких просив суд здійснювати розгляд справи у відсутність свого представника, наголошуючи, що у зв'язку з обмеженим фінансуванням відповідач не в змозі сплатити в повному обсязі за перевезення позивачем пільгових категорій громадян, а тому слід залишити адміністративний позов без задоволення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, позивачем, згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом січня - грудня 2015р. надавались послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції Шостка, які користуються пільгами, заборгованість відповідача складає - 45850,0 грн.

На підтвердження розміру витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, позивачем надсилались на адресу відповідача рахунки за січень - грудень 2015р., а також акти звіряння розрахунків та реєстри перевезених пільговиків.

Частиною 6 ст. 9 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказаний Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Відповідно до п. 2, 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій (далі по тексту - Порядок), передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п.4-6 Порядку перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним - компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

У разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Таким чином, відповідач повинен був надіслати інформацію за вищезазначений період, щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри. Проте, відповідачем не було виконано вимоги п. 6 Порядку, не зареєстровані додаткові зобов'язання, чим порушено права позивача.

Судом встановлено, згідно наявних у справі матеріалів, відповідач погашає заборгованість в межах бюджетних асигнувань, тоді як погасити заборгованість у більшому розмірі відповідач як суб'єкт владних повноважень не може.

Відповідно до ст. ст. 116, 117 Конституції України забезпечення проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту населення та розробка проекту закону України «Про державний бюджет України» покладено на Кабінет Міністрів України, постанови і розпорядження якого є обов'язковими для виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно Законом про Державний бюджет України. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, використання доведених коштів на інші цілі призводить до їх нецільового використання.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України також передбачено, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України» у порядку, визначеному цим Кодексом та з врахуванням фінансової спроможності держави.

Районне управління праці та соціального захисту населення є розпорядником коштів Державного бюджету нижчого рівня, і лише в обсягах встановлених Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Кошти, які надходять з державного бюджету у вигляді субвенцій місцевим бюджетам мають цільовий характер, а тому відповідач не має права без відповідних бюджетних призначень здійснювати додаткове або непередбачене фінансування, оскільки такі дії відповідно до ст. 119 Бюджетного кодексу України розцінюються як нецільове використання коштів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вимог ст. 71 КАС України, стороною відповідача не було надано суду належних доказів того, що бездіяльність відповідача була правомірною, в частині невиконання вимог п. 6 Порядку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Стягнути з бюджету м. Шостка Сумської області на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,0 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 17, 19, 69, 71 - 73, 86, 94, 102, 158 - 163, 167, 171-2, 185, 186 КАС України; ст. ст. 95, 116, 117 Конституції України; ст. ст. 102 Бюджетного кодексу України; Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шосткинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною; стягнення коштів - задовольнити.

Визнати протиправними бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шосткинської міської ради в частині невиконання вимог п. 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. за № 256, щодо не реєстрації за період з 01 січня по 31 грудня 2015р. додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду окремим категоріям громадян по станції Шостка за зазначений період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Шосткинської міської ради.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шосткинської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 45850,0 /сорок п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят/ грн. - витрат на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня по 31 грудня 2015р.

Стягнути з бюджету м. Шостка на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір у розмірі 1378,0 /одна тисяча триста сімдесят вісім / грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

На підставі частини 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 22 вересня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 23 вересня 2016 року.

Суддя: