Справа № 810/5/16
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 жовтня 2016 року м. Київ К/800/28403/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 16 листопада 2015 року № З-1611/2-10/10-48/1611/08.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що направлення на проведення перевірки не відповідало вимогами частини третьої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері містобудівної діяльності" від 5 квітня 2007 р. № 877-V (далі - Закон № 877-V), а тому позивач мав право на відмову в допуску до проведення такої перевірки. Крім того, об'єктом перевірки були тимчасові споруди позивача, які не є об'єктом будівництва, а тому не підлягають перевірці.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_1, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення про задоволення позову.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до вчастини першої статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пункт 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553) зазначає, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

За змістом пункту 7 Порядку № 553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції. Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Як установлено судами попередніх інстанцій, призначення перевірки здійснювалося на виконання доручення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 вересня 2015 року №40-3668-Д, а також звернення фізичної особи - скарги ОСОБА_2 від 24 вересня 2015 року.

Тобто, у відповідача були наявні правові підстави для проведення перевірки позивача, визначені пунктом 7 Порядку № 553.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 41 Закону № 877-V посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

Тобто, за умови дотримання процедури призначення перевірки та оформлення документів, що їй передують, посадові особи органів архбудконтролю мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів.

Згідно з вимогами частини третьої статті 41 Закону № 877-V орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР (далі - Закон № 208/94-ВР) справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються, зокрема, структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Накладати штраф в межах та відповідно до вимог, визначених Законом № 208/94-ВР, мають право від імені: 1) органів державного архітектурно-будівельного контролю: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; 2) органів державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду - головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Відповідно до вимог пункту 2 частини шостої стататті 2 Закону № 208/94-ВР суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення, зокрема, як недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Згідно з пунктами 4, 6-7, 13 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року №244 (далі - Порядок №244), підставою для розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності є відповідний протокол, складений посадовою особою інспекції за результатами перевірки. Разом з протоколом складається припис. Штраф за правопорушення може бути накладено на суб'єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення. Днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного суб'єкта містобудування. Притягнення суб'єктів містобудування до відповідальності не звільняє їх від відшкодування заподіяної внаслідок правопорушення шкоди. Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підписується особою, яка його склала, суб'єктом містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також свідками (у разі наявності). У разі відмови суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, від підписання протоколу або ознайомлення з ним уповноважена посадова особа інспекції, що складає протокол, робить про це відповідну відмітку в ньому. Суб'єкт містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невід'ємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При цьому, позивачем не було надано жодного доказу того, що 30 жовтня 2015 року контролюючий орган було допущено до перевірки, таким чином відповідачем правомірно було винесено постанову № З-1611/2-10/10-48/1611/08.

Крім того, судами попередніх інстанцій обгрунтовано не звято до уваги посилання позивача на те, що у відповідача були відсутні правові підстави здійснювати перевірку об'єкта торговий павільйон, який належить позивачу, за адресою: вул. Нова, поруч з будинком № 5, м. Біла Церква, бо останній є тимчасовою спорудою, оскільки належність об'єкта перевірки до об'єкта будівництва повинна була бути встановлена у ході здійснення контролюючим органом заходу з державного контролю (нагляду).

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Мороз