Справа № П/811/2974/15
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Справа № П/811/2974/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши адміністративну справу

за позовом Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області
до фізичної особи підприємця ОСОБА_1
простягнення податкового боргу, -
ВСТАНОВИВ:

Новоукраїнська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі позивач) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення суми податкового боргу в розмірі 55484,75 грн.

Ухвалою суду від 03 вересня 2016 року у справі відкрито скорочене провадження.

У зв'язку із надходженням до суду від відповідача письмових заперечень, відповідною ухвалою суду від 29.09.2016р. вирішено провести розгляд справи за загальними правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В судове засідання 03 листопада 2016 року представники сторін не прибули; представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.88-89).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у ФОП ОСОБА_1 за наслідками донарахування податковим органом податкових зобовязань податковими повідомленнями-рішеннями від 27.02.2014 року № та від 06.07.2015р. №, утворився податковий борг на загальну суму 55484,75 грн., який дотепер відповідачем не сплачений.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, зокрема, що адміністративний позов є передчасним, оскільки наразі триває процедура судового оскарження ФОП ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення 27.02.2014 року № (а.с.33-35).

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає можливим розглянути дану адміністративну справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Отже, законом передбачена можливість звернення податкового органу до адміністративного суду з позовами про стягнення з фізичних та юридичних осіб податкового боргу.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим кодексом України визначено вичерпний перелік податків і зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

ОСОБА_1 20.08.2007 р. зареєстрована як фізична особа-підприємець, та з того часу перебуває на обліку у податковому органі як платник податків (а.с.8-9).

Позивач стверджує про наявність у відповідача податкового боргу у сумі 55484,75 грн. (55313,75 грн. - штрафних санкцій за порушення п.2.6 ч.2 Положення проведення касових операцій у національній валюті в Україні №637 від 15.12.2004р., за неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків в сумі 11062,75 грн.; та 171,00 грн. штраф за порушення п.10 ст.3 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"), який не сплачується відповідачем добровільно.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У свою чергу, у відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України під „грошовим зобов'язанням платника податків розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Водночас, відповідно до пунктів 56.1 - 56.3 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Так, згідно пункту 56.18 статті 56 зазначеного Кодексу з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

При цьому вказане законодавче положення містить застереження, за яким при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу вказаних законодавчих положень у їх системному звязку вбачається, що набуття грошовим зобовязанням платника податків статусу податкового боргу у випадку оскарження рішення контролюючого органу про нарахування такого зобовязання в судовому порядку, відтерміновується до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

У відповідності до норм частин першої, третьої та п'ятої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Так, посадовими особами Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області 14.02.2014 року, проведено фактичну перевірку дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, результати якої оформлено актом №1/11/05/22/НОМЕР_1 від 18.02.2014 року (а.с.12-14).

За результатами вищезазначеної перевірки податковим органом винесено, зокрема, податкові повідомлення-рішення: № від 27.02.2014 року, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання за штрафниими (фінансовими) санкціями у розмірі 55313,75 грн. та № від 06.07.2015р. яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 171,00 грн. (а.с.19-20).

Як вбачається з матеріалів справи та з інформаційної системи „Діловодство спеціалізованого суду, відповідач оскаржив податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2014 року у судовому порядку.

Так, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2014 року у справі №П/811/1678/14 позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 було задоволено частково, проте вказаною постановою позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.02.2014 року відмовлено. Разом з тим, зазначене рішення першої інстанції залишено в силі ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2015 року (а.с.61-68).

Відтак, з огляду на приписи частини третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, податкове зобовязання відповідача, визначене податковим повідомленням-рішенням № від 27.02.2014 року, наразі набуло статусу податкового боргу.

При цьому суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що вказане рішення суду апеляційної інстанції оскаржене ним у касаційному порядку, позаяк сам факт такого оскарження не позначається на правових підставах набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції, визначених статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач стверджує також про наявність у відповідача податкового боргу за штрафами у сумі 171,00 грн., нарахованими податковим повідомленням-рішенням № від 06.07.2015р. (а.с.19-20)

Так, вказане податкове повідомлення-рішення винесене податковим органом на підставі вищезазначеного акту перевірки від №1/11/05/22/НОМЕР_1 від 18.02.2014 року.

При цьому відповідачем не надано доказів оскарження податкового повідомлення-рішення № в судовому порядку.

За таких умов, з огляду на те, що за приписами підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу вважається днем узгодження грошового зобовязання платника податків, суд вважає, що податкове зобовязання відповідача, нараховане податковим повідомленням-рішенням № від 06.07.2015р., є узгодженими.

Згідно з пунктом 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Так, судом встановлено, що Новоукраїнською ОДПІ було направлено відповідачеві податкову вимогу №2413-11 від 07.07.2015 року (а.с.11).

Підпунктами 20.1.18, 20.1.28 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини; стягувати до бюджетів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 87.11. статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

При цьому пункт 95.2 статті 92 Податкового кодексу України містить застереження, за яким стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що на час розгляду і вирішення справи судом відповідачем не сплачено заборгованості на загальну суму 55484,75 грн., суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають обставинам та матеріалам справи, підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (ід. код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України податковий борг у розмірі 55484,75 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні сімдесят п'ять копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Р.В. Жук