Справа № 805/2600/16-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 р. Справа №805/2600/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 год. 40 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя Куденков К.О.;

секретар судового засідання: Притула С.С.

за участю:

позивача: не з'явися

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Задоєнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління МВС України в Донецькій області, про стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області (надалі - відповідач, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області) про, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 07.11.2016р., стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ через скорочення штатів у розмірі 55016,85 грн.; стягнення грошового забезпечення за період з 24.03.2015 року по 06.11.2015 року у розмірі 27194,04 грн.; стягнення компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 6 462,42 грн.; зобов'язання відповідача нарахувати суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку і стягнення цієї суми.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.08.2016р. до участі у справі залучено Головне управління МВС України в Донецькій області (надалі - ГУ МВС України в Донецькій області) у якості третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2015р. у справі №805/464/15-а його було поновлено на посаді. Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 03.11.2015р. №331 о/с ОСОБА_3 поновлений на службі у займаній посаді, а наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 06.11.2015р. №354 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штатів. Позивач вважає, що йому повинні були виплатити грошове забезпечення за період з 24.03.2015р. по 06.11.2015р. з урахуванням середньоденного грошового забезпечення у розмірі 174,66 грн., а також одноразову грошову допомогу та компенсацію за невикористану відпустку.

Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень на позовну заяву не надав.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився.

ГУ МВС України в Донецькій області надало письмові заперечення на позовну заяву, якими просило відмовити у задоволенні позовних. Зазначає, що розмір грошової допомоги позивачу повинен визначатись, виходячи із середнього грошового забезпечення, розрахованого відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007р. №499, та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та розрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Зазначає, що у період з 03.11.2015р. по 06.11.2015р. позивачу премія не нараховувалася.

Крім того, ГУ МВС України в Донецькій області вважає, що на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2015р. у справі №805/464/15-а позивачу виплачено суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 13 992,46 за період з 01.01.2015р. по 22.06.2015р.

Також ГУ МВС України в Донецькій області посилається на те, що позивач не має право на середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки це не передбачено спеціальним законодавством.

Представник ГУ МВС України в Донецькій області у судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративний позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника ГУ МВС України в Донецькій області, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2015р. у справі №805/464/15-а задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання незаконними та скасування наказів №879 від 11.08.2014 року та №1667 від 26.08.2014 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказу №398о/с від 11.11.2014 року в частині встановлення вислуги років ОСОБА_3

Вказаною постановою: - визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2014 року №879 в частині звільнення ОСОБА_3, майора міліції, начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ на підставі пункту 66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; - визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26 серпня 2014 року №1667о/с в частині звільнення ОСОБА_3, майора міліції, начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ на підставі пункту 66 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ; - поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27 серпня 2014 року; - стягнуто з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 серпня 2014 року по 24 березня 2015 року. В решті позовних вимог - відмовлено.

Також зазначено, що постанова суду в частині в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Красний Лиман Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць допущена до негайного виконання.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2015р. вказану постанову суду першої інстанції змінено, абзац 5 резолютивної частини постанови Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року викладено у наступній редакції: Стягнути з Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 1 січня 2015 року по день винесення рішення у розмірі 14 496,78 грн. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2015р. зазначено, що майора міліції ОСОБА_3 призначено начальником відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Красний Лиман управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС в області з 1 квітня 2014 року. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2014 року № 879 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_3, начальника відділення ДАІ з обслуговування м. Красний Лиман УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2014 року № 1667 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із поставленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу). Наказом Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 11.11.2014 року № 398 о/с на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, вислугу років на 26.08.2014 року майору міліції ОСОБА_3 обчислено - 20 років 00 місяців 25 днів.

З вказаної постанови Донецького апеляційного адміністративного суду випливає, що грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 14 496,78 грн. розраховане за період з 01 січня 2015 року по 24 березня 2015 року - день винесення рішення судом першої інстанції.

У трудовій книжці позивача НОМЕР_2 зазначено, що з 27.08.2014р. позивача поновлено на службі в органах внутрішніх справ України на підставі наказу №331 о/с від 03.11.2015р., 06.11.2015р. позивача звільнено з органів внутрішніх справ України на підставі наказу №354 о/с від 06.11.2015р.

Відповідно до витягу з наказу ГУ МВС України в Донецькій області №331 о/с від 03.11.2015р. ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування (м. Красний Лиман) УДАІ з 27.08.2014р.

Згідно з витягом з наказу ГУ МВС України в Донецькій області №354 о/с від 06.11.2015р. ОСОБА_3 з 06.11.2015р. звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (із постановкою на військовий облік) на підставі п.9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до пп. «г» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

У витязі з наказу від 11.11.2014р. №398 о/с зазначено, що вислуга років позивача станом на 26.08.2014р. складає 20 років 00 місяців 25 днів.

Згідно з довідкою члена ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області К.М. Мамчура, станом на 06.11.2015р. вислуга років позивача у календарному обчисленні складає 21 рік 03 місяці 05 днів.

Слов'янський міський центр зайнятості листом від 10.10.2016р. №06-13/2686 повідомив, що позивач перебував на обліку у Слов'янському міському центрі зайнятості з 16.11.2015р. по 06.01.2016р., допомогу по безробіттю не отримував, на підтвердження чого надано витяг з наказів про прийняті рішення по позивачу ПК №:00004 від 10.10.2016р. та бухгалтерську довідку.

В архівній відомості відповідача №1 за період з січня 2014р. по грудень 2014р. зазначено, що за квітень 2014р. позивачу нараховано 2 193,75 грн. грошового забезпечення, за травень 2014р. позивачу нараховано 5 045,63 грн. грошового забезпечення, за червень 2014р. позивачу нараховано 4 826,25 грн. грошового забезпечення. Також у постанові Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2015р. встановлено, що грошове забезпечення позивача за липень 2014 року складало 5 045,63 грн.

В архівній відомості відповідача №1 за період з січня 2014р. по грудень 2014р. зазначено, що у липні 2015 року позивачу нараховано 14 496,78 грн. грошового забезпечення (за постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2015р.), а у листопаді 2015 року позивачу нараховано 12 453,78 грн. грошового забезпечення.

Згідно з копій платіжного доручення №1965 від 24.12.2015р. та реєстру зарахувань на картрахунки за 11 місяць 2015 року вказані кошти, за відрахуванням утримань, виплачені позивачу. Представник позивача у судовому засіданні підтвердив отримання позивачем вказаних коштів.

У довідці відповідача від 21.10.2016р. №1 зазначено, що станом на 10.10.2016р. позивачу компенсація за невикористану відпустку в 2015 році та одноразова грошова допомога при звільненні не виплачувались.

Також у довідці відповідача від 21.10.2016р. №2 зазначено, що ОСОБА_3 відпустку за 2015 рік в кількості 45 діб не використав.

Слід також зазначити, що з відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків №4202 від 29.09.2016р. випливає, що грошове забезпечення в УДАІ ГУМВС України в Донецькій області позивач почав отримувати з другого кварталу 2014р., тобто з квітня 2014р., а до квітня 2014р. позивач отримував грошове забезпечення в інших органах внутрішніх справ.

Пунктом 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114, передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

До суду не надано доказів того, що питання про поновлення на службі ОСОБА_3 розглядалось більше одного року з вини самого позивача.

Наведені приписи пов'язують виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з фактом поновлення особи на попередній посаді, тобто за весь час вимушеного прогулу до фактичного поновлення на посаді, а не до прийняття судового рішення про поновлення особи на посаді.

Суд зазначає, що після прийняття наказу №331 о/с від 03.11.2015р. про поновлення позивача період починаючи з 04 листопада 2015р. (включно) по 06 листопада 2015р., всього 3 робочих дні, не охоплюється поняттям вимушений прогул та відповідно до цього періоду не підлягає застосуванню законодавчі приписи щодо оплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Позивачем не наведено обґрунтування щодо неправомірного нарахування грошового забезпечення за період починаючи з 04 листопада 2015р. (включно) по 06 листопада 2015р.

Таким чином, враховуючи наявність судового рішення щодо виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу по 24.03.2015р., суд дійшов висновку про те, що за період починаючи з 25 березня 2015р. по 03 листопада 2015 року (включно) позивачу підлягає виплата грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В межах цієї справи, на підставі наданих до суду доказів, які не спростовуються сторонами, суд вважає за необхідне здійснити розрахунок грошового забезпечення за час вимушеного прогулу починаючи з 25 березня 2015р., який не був спірним у справі №805/464/15-а.

При цьому, відповідно до пп. «а» та пп. «з» п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, встановлено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; вимушеного прогулу.

Приписами абзацу третього п.2 затвердженого Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Вимушений прогул позивача був обумовлений звільнення позивача у серпні 2014 року.

Таким чином, для розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу суд враховує грошове забезпечення позивача за червень 2014 року та липень 2014р.

Згідно з абзацом першим п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Грошове забезпечення за останні два місяці роботи складає 9 871,88 грн.(4826,25 грн. +5 045,63).

Кількість робочих днів у червені 2014 року та у липні 2014р. складає 42 дні (19 днів + 23 дні).

Середньоденне грошове забезпечення складає 235,04 грн. (9 871,88/42).

У періоді починаючи з 25 березня 2015 року (включно) по 03 листопада 2015 року 152 робочих днів. При цьому, 14 жовтня 2015 року святковий неробочий день за ч.1 ст.73 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 25 березня 2015 року (включно) по 03 листопада 2015 року повинно складати 35726,08 грн. (235,04 х 152).

Позивачу було виплачено 12453,78 грн. грошового забезпечення за період з 25 березня 2015 року (включно) по 06 листопада 2015 року. В цьому періоді 155 робочих днів. Таким чином, виплачене середньоденне грошове забезпечення за цей період складає 80,35 грн. (12453,78 /155).

Розмір виплаченого відповідачем грошового забезпечення за період з 25 березня 2015 року (включно) по 03 листопада 2015 року складає 12 213,20 грн. (80,35 х 152).

Таким чином, розмір недоплаченого грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу за період починаючи з 25.03.2015р. по 03.11.2015р. складає 23215,88 грн. (35726,08 грн. - 12 213,20 грн.).

Суд зазначає, що при розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не підлягають застосуванню приписи абзаців другого та третього п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, оскільки при розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не використовується така розрахункова величина як «середня» місячна заробітна плата (або «середнє» місячне грошове забезпечення).

Також суд зазначає, що законодавством не визначена оплата праці працівників міліції із розрахунку календарних днів, а п.1.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007р. №499, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №205/14896, застосовується лише у певному випадку виплати грошового забезпечення за неповний місяць.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення недоплаченого грошового забезпечення за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 23215,88 грн. за період з 25 березня 2015 року (включно) по 03 листопада 2015 року.

Частиною першою ст.24 Закону України від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію» передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Пунктом другим Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007р. №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.

Згідно з п.1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007р. №499, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №205/14896, встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до абзацу шостого пп.3.4.8 п.3.4 розділу ІІІ «Виплата грошового забезпечення» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ передбачено, що за бажанням особи їй надається чергова відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства.

Пунктом 56 Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу передбачено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, враховуючі положення ч.1 ст.18 Закону України «Про міліцію», спеціальним законодавством передбачено право на компенсацію за невикористану відпустку в разі звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до законодавства але тільки за невикористану в році звільнення відпустку.

Відповідно до абзацу першого п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно з п.7 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

З наведених приписів випливає, що при розрахунку повинні бути враховані 12 місяців або менший фактично відпрацьований період перед місяцем наданням відпустки (виплати компенсації).

Таким чином, повинні бути враховані фактично відпрацьований позивачем період з 01.04.2014р. по липень 2014р. включно, за які позивачу відповідачем нараховане грошове забезпечення у розмірі 17 111,26 грн.

У розрахунковому періоді 116 днів за винятком святкових і неробочих днів (122 календарних дні - 6 святкових і неробочих днів).

Таким чином, середньоденний результат складає 147,51 грн. (17 111,26 /(122 -6)).

Компенсація за невикористану відпустку складає 6637,95 грн. (147,51 х 45).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 6 462,42 грн. підлягають задоволенню повністю.

При цьому, суд зазначає, що враховуючі необхідність визначення розміру відшкодування за статтею 117 Кодексу законів про працю України з урахуванням заявлених позовних вимог та частки задоволених позовних вимог, суд вважає, що адміністративний позов в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку повинен бути розглянутий в межах заявленого позивач розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній на момент звільнення позивача, передбачено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

На виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 17 липня 1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

У відповідності до абзаців першого та третього п.10 вказаної Постанови, в редакції чинній на момент звільнення позивача, передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абзаців першого та третього п.14 вказаної постанови передбачено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Одноразова грошова допомога, передбачена пунктом 12 цієї постанови, виплачується за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та членів їх сімей.

Останнє місячне грошове забезпечення за фактично відпрацьований місяць складає 5 045,63 грн.

50 відсотків місячного грошового забезпечення складає 2522,82 грн. (5 045,63/2)

Суд зазначає, що при розрахунку вказаної грошової допомоги не підлягають застосуванню приписи абзаців другого та третього п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, оскільки при такому розрахунку не використовується така розрахункова величина як «середня» місячна заробітна плата (або «середнє» місячне грошове забезпечення).

Представник ГУ МВС України в Донецькій області у судовому засіданні зазначив, що за наслідками звільнення позивача у 2015 році наказом ГУ МВС України в Донецькій області йому не була визначена вислуга років.

Проте, враховуючі визначення вислуги років позивачу у календарному обчисленні станом на 26.08.2014р. - 20 років 00 місяців 25 днів та наявність довідки про вислугу років позивача у календарному обчисленні станом на 06.11.2015р. - 21 рік 03 місяці 05 днів, суд вважає за необхідне здійснити розрахунок вказаної грошової допомоги виходячи з 21 повних календарних років служби.

При цьому, суд зазначає, що відсутність наказу ГУ МВС України в Донецькій області щодо визначення позивачу вислуги років (або ненадання його позивачу та до суду) не повинно перешкоджати реалізації права позивача на отримання грошової допомоги з урахуванням того, що відповідачем та третьою особою не спростовується наявність у позивача 21 повних календарних років служби.

Розмір одноразової грошової допомоги позивачу повинен складати 52979,22 грн. (2522,82 х 21).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення грошової допомоги при звільненні зі служби підлягають частковому задоволенню на суму 52979,22 грн.

Верховний Суд України у постанові №21-8а15 від 17.02.2015р. зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, Верховний Суд України у постанові №6-948цс16 від 25.05.2016р. зазначив, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Також абзацом першим ч.1 ст.7 Закону України «Про міліцію», який діяв на момент звільнення позивача, встановлено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.

Незважаючи на те, що відповідач не наділений повноваженнями щодо поновлення позивача на посаді, а ГУ МВС України в Донецькій області не наділений повноваженнями щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та інших сум, які підлягають виплаті при звільненні, суд вважає за необхідне розглядати питання наявності вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті належних звільненому працівникові коштів виходячи з того, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України (на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктами 10 та 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Відповідно до пп.1 п.1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» встановлено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України «Про Національну поліцію» опубліковано 06.08.2015р. (Голос України № 141-142).

Таким чином, пункти 8, 9, 10 та 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» набрали чинності 07.08.2015р.

Суд звертає увагу на те, що позивача було поновлено на посаді лише 03.11.2015р. незважаючи на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2015р. у справі №805/464/15-а, яка підлягала негайному виконанню.

На підставі наведеного, суд вважає, що протиправне звільнення позивача у серпні 2014 року, що встановлено вказаною постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2015р., тривале невиконання судового рішення щодо поновлення позивача на посаді, обізнаність про звільнення працівників міліції, яких не прийнято на службу в поліцію, з урахуванням правового висновку Верховного Суду України, який наведено у постанові №6-948цс16 від 25.05.2016р., про те, що відсутність коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, свідчить про наявність вини за несвоєчасний розрахунок з позивачем при звільненні.

Суд зазначає, що при розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку працівнику міліції не підлягають застосуванню приписи абзаців другого та третього п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, оскільки ці приписи пов'язують розрахунок середньої місячної заробітної плати виходячи із робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства, але спеціальним законодавством не передбачено графіку роботи органів міліції з неробочими днями.

Оскільки розмір середнього заробітку 235,04 грн. розраховано виходячи з кількості робочих днів, суд вважає, що обчислення середнього заробітку з час затримки розрахунку необхідно проводити виходячи з кількості робочих днів.

У періоді з 07.11.2016р. по 07.11.2016р. 251 робочих днів.

Розмір середнього заробітку за весь час затримки з 07.11.2016р. по 07.11.2016р. складає 58 995,04 грн. (235,04 х 251).

У постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-223цс14 Верховним Судом України зазначено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Позивачем заявлені вимоги щодо недоплаченої суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку до одноразової грошової допомоги на загальну суму 88673,31 грн. (27194,04 грн. + 6462,42 грн. + 55016,85 грн.). Розмір задоволених позовних вимог в цій частині складає 82 954,52 грн. (5 163,40 грн. + 1 754,23 грн. + 8 702,01 грн.). Частка виплат всіх сум, що належали позивачу при звільненні у порівнянні з заявленими позивачем вимогами складає 93,55% (82 954,52 х 100/88673,31).

Таким чином, розмір середнього заробітку за весь час затримки починаючи з з 07.11.2016р. (включно) по 07.11.2016р., з урахуванням спірної суми, на яку позивач мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, становить 55 189,86 грн. (58 995,04 х 93,55%).

Отже на користь позивача належить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 55 189,86 грн.

При цьому позовні вимоги про зобов'язання відповідача нарахувати суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку не підлягають задоволенню, оскільки розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, тобто суд.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління МВС України в Донецькій області, про стягнення коштів, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 23312222, місцезнаходження: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нове Життя, будинок 14) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса 84122, АДРЕСА_1) суму грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 52979 (п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот сімдесят дев'ять) гривень 22 (двадцять дві) копійки, за відрахуванням податків й інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 23312222, місцезнаходження: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нове Життя, будинок 14) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса 84122, АДРЕСА_1) суму середнього заробітку з час затримки розрахунку у розмірі 55 189 (п'ятдесят п'ять тисяч сто вісімдесят дев'ять) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок, за відрахуванням податків й інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС в Донецькій області (ідентифікаційний код: 23312222, місцезнаходження: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нове Життя, будинок 14) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса 84122, АДРЕСА_1) суму грошової компенсації за невикористану в 2015 році відпустку у розмірі 6 462,42 (шість тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 42 (сорок дві) копійки, за відрахуванням податків й інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 23312222, місцезнаходження: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, вул. Нове Життя, будинок 14) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; адреса 84122, АДРЕСА_1) недоплачену суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 23215 (двадцять три тисячі двісті п'ятнадцять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок, за відрахуванням податків й інших обов'язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошено у судовому засіданні 07 листопада 2016 року, повний текст постанови буде виготовлений протягом п'яти днів з дня завершення судового розгляду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 08 листопада 2016 року.

Суддя Куденков К.О.