Справа № 804/1871/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 р. Справа № 804/1871/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі № 804/1871/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 21 квітня 2016 року.
Представник позивача у судове засідання 23.06.2016 з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 24.05.2016, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, між ОСОБА_2, ОСОБА_3 (орендарями) та Дніпродзержинською міською радою (орендодавцем) 05 листопада 2008 року укладений договір оренди земельної ділянки, площею 0,1584 га, яка знаходиться за адресою: вул. Чайковського, 3Л, м. Дніпродзержинськ, для розміщення будівлі лінії БПА, в тому числі: під будівлею - 0,0561 га; під проходами, проїздами та площадками - 0,1023 га. Строк дії договору оренди до 30.09.2018.
Відповідно до п.п. 2.2 означеного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 13.08.2008 становить 126515, 69 грн.
Згідно п.п. 4.1 означеного договору орендна плата вноситься «орендарями» виключно у грошовій формі в розмірі 4428, 00 грн. без ПДВ на рік.
Як встановлено судом та підтверджено представником позивача, ОСОБА_2 сплачувала орендну плату у відповідності до умов договору оренди земельної ділянки від 05.11.2008.
Відповідно до частин першої та другої статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.
До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (пункт «в» статті 12 Земельного кодексу України).
Граничний розмір орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, встановлено Законом України «Про оренду землі» та є обов'язковим при укладанні відповідних договорів.
Відповідно до частини першої статті 21 цього ж Закону орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Частиною четвертою статті 21 Законом України «Про оренду землі» встановлено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно положень Податкового кодексу України у п.281.1 ст. 281 та 288.5.1 ст. 288 (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки; розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
У відповідності до п.274.1 ст. 274 ПК України (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності 01.04.2014, внесено зміни до пункту 288.5.1 ст. 288 ПК України у відповідності до яких розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 02.12.2014 по справі № 21-274а14, з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Таким чином, починаючи з 01.01.2011 платник податків повинен сплачувати оренду плату у відповідності до вимог ПК України, в т.ч. і до моменту внесення відповідних змін до договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно листа Державного земельного агентства земельних ресурсів України «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель», який міститься в матеріалах справи, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до п.289.2 ст.289 ПК України станом на 01.01.2015 становить 1,249.
Таким чином, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул. Чайковського, 3 Л, площею 0,1584 га у 2015 році розраховується за наступною формулою: 318146 грн. 40 коп.* 1,249 =397364 грн. 85 коп..
Згідно п.288.5.1. п.288.5 ст.288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
За вказаних обставин, податковий орган повинен був визначити ОСОБА_2 грошове зобовязання з орендної плати з фізичних осіб за користування земельною ділянкою, за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Чайковського, 3 Л за 2015 рік у сумі 5960 грн. 48 коп., що вказує на неправомірність оскарженого податкового повідомлення - рішення від 25.06.2015 № 2577-17 (форми «Ф») в частині суми у розмірі 9935 грн. 70 коп., а тому суд доходить висновку про необхідність скасування означеного податкового повідомлення - рішення в частині вказаної суми.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 25.06.2015 № 2677-17 (форми «Ф») в частині визначення ОСОБА_2 податкового зобовязання суми орендної плати з фізичних осіб у розмірі 9935, 70 грн.
У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Присудити з Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 417 (чотириста сімнадцять) грн. 08 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1