Справа № 811/3083/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Київ К/800/9073/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Голяшкіна О.В.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову № 75/2013ю-КД про накладення на неї штрафу в розмірі 11470 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 05.06.2013 року відповідачем було проведено позапланову перевірку реконструкції кафе, розташованого по АДРЕСА_1, за наслідками якої складено акт від 05.06.2013 року за №435/2013ю-Кд, а 26.06.2013 року винесено припис № 92/2013ю-Кд про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно якого позивач зобов'язаний у термін до 19.08.2013 року подати декларацію про початок виконання будівельних робіт до Інспекції ДАБК.

Також, відповідачем було складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 48/2013ю-КД від 26.06.2013 року.

За результатами перевірки, у зв'язку з порушенням позивачем абз. 2 пункту 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідачем винесено постанову від 09.07.2013 року № 46/2013ю-Кд про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою до ОСОБА_2 застосовані штрафні санкції у розмірі 41292 грн.

За невиконання припису від 26.06.2013 року № 92/2013ю-Кд відповідачем прийнято постанову від 11.09.2013 року № 75/2013ю-КД про накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі 11470 грн.

Згідно із пунктами 2, 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи.

Абзацем 1 пункту 1 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено, що суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Судами встановлено, що постанова від 09.07.2013 року № 46/2013ю-Кд була оскаржена ОСОБА_2 в судовому порядку.

Так, за результатами розгляду справи № 811/2526/13-а, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.11.2013 року, залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Під час розгляду вказаної справи, судами була надана правова оцінка доводам позивача про те, що перевірка проводилась за адресою АДРЕСА_2, а не за адресою АДРЕСА_1, об'єкт нерухомості є приватною власністю позивача. Також, судами було встановлено, що перевіряємий об'єкт має ІІ категорію складності об'єкта будівництва.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В даному ж випадку, спірною постановою на позивача накладено штраф саме за невиконання припису № 92/2013ю-Кд про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким позивач зобов'язаний у термін до 19.08.2013 року подати декларацію про початок виконання будівельних робіт до Інспекції ДАБК.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що невиконання припису про усунення порушень є підставою для прийняття рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

О.В. Голяшкін

В.Ф. Мороз