Справа № 2а-14009/12/2670
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2016 р. м. Київ К/800/5568/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Рецебуринський Ю.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в задоволенні запиту про надання інформації від 07.05.2012р. №53, які полягають у відповіді не по суті запиту, та зобов'язання відповідача надати інформацію по суті та в повному обсязі.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 01.11.2012р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013р. скасовано постанову окружного адміністративного суду від 01.11.2012р., адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління з контролю за благоустроєм м. Києва щодо надання відповіді не по суті заявленого інформаційного запиту, зобов'язано відповідача повторно розглянути інформаційний запит позивача, та надати мотивовану відповідь по суті заявленого запиту у відповідності до чинного законодавства України, в решті заявлених позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Судами встановлено, що 07.05.2012р. позивач звернулась до Головного управління з контролю за благоустроєм м. Києва з інформаційним запитом, в якому просила надати відповіді на такі питання: «Чому в Акті №НО-439 проведення демонтажу від 25.11.2011р. порушено вимогу Рішення Київської міської ради №35/6251 від 22.09.2011р., а саме: в описі тимчасової споруди відсутня наявність підключення (відключення) до електромереж?; чи містить Акт №НО-439 проведення демонтажу від 25.11.2011р. наведений вище недолік?».

Відповідач листом № 043-3643 від 11.05.2012 р. повідомив позивача, що під час особистого прийому проведеного 20.03.2012р. їй було надано роз'яснення, зокрема і стосовно питань викладених в інформаційних запитах. Окрім того, Головне управління контролю за благоустроєм міста Києва додаткового проінформувало про те, що за результатами розгляду подання прокуратури Голосіївського району міста Києва від 14.03.2012р. № 37-1580 за порушення, що були допущенні при демонтажу, винних осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Вважаючи, що надана відповідь надана з порушенням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме відповідь надана не по суті запиту, позивач звернулась до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач невірно обрала форму й відповідно правовий порядок звернення, оскільки запитувана нею інформація не може бути отримана в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», що випливає зі змісту інформаційного запиту заявника.

Також суд першої інстанції виходив із того, що оскільки запит позивача № 53-із від 07.05.2012 р. був поданий на підставі і в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», проте зміст порушених у ньому питань відноситься до сфери регулювання Закону України «Про звернення громадян» (оскільки фактично стосується порядку діяльності відповідача та його посадових осіб при складанні відповідного акту), то такий запит не може бути заявлений та задоволений в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації». З огляду на це суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідь відповідача № 043-3643 від 11.05.2012 р., яка по суті є фактичною відмовою Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва у задоволені інформаційного запиту у запитуваній частині, була обґрунтованою, оскільки запитувані відомості можуть бути надані лише в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян», проте вказаний порядок позивачем не був реалізований.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, апеляційний суд виходив із того, що лист відповідача № 043-3643 від 11.05.2012 р. на інформаційний запит позивача не містить повної інформації, яку вона просила надати, що свідчить про порушення відповідачами вимог ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та відповідно необхідність визнання протиправними таких дій відповідача й зобов'язання його повторно розглянути інформаційний запит.

Поряд з тим, апеляційним судом не враховано, що відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 19 цього Закону запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Із змісту звернення вбачається, що позивач фактично не погоджується з діями відповідача по проведенню демонтажу належної їй тимчасової споруди і просить роз'яснити причини відсутності в акті демонтажу інформації про наявність підключення (відключення) до електромереж.

Таким чином звернення позивача не містить прохання про надання публічної інформації і не є запитом на інформацію в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції, яке скасовано помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2013р. у даній справі скасувати, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 01.11.2012р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

Ю.Й. Рецебуринський