Справа № 819/555/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Справа № 876/4893/16

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М.,Запотічного І. І.

за участю секретаря Бедрій Х. П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Вітер В. О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року по справі № 819/555/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації про скасування наказів, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 28 квітня 2016 року звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:

- скасувати наказ управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації від 6 квітня 2016 року №16-к "Про звільнення ОСОБА_1";

- скасувати наказ Департаменту освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації від 6 червня 2016 року №44-к "Про внесення змін до наказу від 6 квітня 2016 року "Про звільнення ОСОБА_1";

- зобов'язати управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації поновити ОСОБА_1 на роботі на аналогічній посаді;

- стягнути з управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 7 квітня 2016 року до дня поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що звільнення із займаної посади проведено з порушенням законодавства щодо проведення процедури звільнення у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників, оскільки роботодавець не провів попередження працівників, у тому числі і ОСОБА_1 про наступне вивільнення. Зокрема зазначила, що про її звільнення у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників управління освіти і науки облдержадміністрації дізналася 5 квітня 2016 року, саме в цей час їй було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти, виховної та кадрової роботи на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, від чого вона відмовилася, так як переконана, що це незаконно, оскільки керівник установи не взяв до уваги її переважне право на залишення на роботі.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач. У поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити адміністративний позов.

У апеляційні скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідачем внесено зміни до наказу про звільнення позивача в частині підстав звільнення, чим по суті, самостійно визнано підстави для звільнення в початковому наказі незаконними. Зазначає, що про звільнення її не було повідомлено у встановлений законом строк. Також зазначає, що відбулось перейменування установи та відділів, водночас функції, що вони виконували, залишились незмінні. Також вказує на наявність у неї переважного права на залишення на роботі.

В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення. Просили апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста, інспектора шкіл відділу позашкільної освіти, виховної роботи та захисту прав дитини з 22 червня 2004 року відповідно до наказу начальника управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації №108-к від 22 червня 2004 року.

Наказом №34-к від 14 червня 2013 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника управління дошкільної, загальної середньої, спеціальної позашкільної освіти, виховної та кадрової роботи-начальника відділу спеціальної, позашкільної освіти та виховної роботи департаменту освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації.

Відповідно до наказу Департаменту освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації №236 від 28 липня 2016 року, виданого на виконання розпоряджень голови обласної державної адміністрації від 27 липня 2015 року №454-од "Про упорядкування структури обласної державної адміністрації" попереджено під розпис працівників департаменту освіти і науки обласної державної адміністрації про зміни в організації праці, скорочення чисельності працівників та можливе вивільнення. А саме, ОСОБА_1 попереджена 17 серпня 2015 року.

Пунктом 12 Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 9 грудня 2015 року №757-од. про упорядкування структури обласної державної адміністрації визнано такими, що втратили чинність, розпорядження голови обласної державної адміністрації №454-од "Про упорядкування структури обласної державної адміністрації.

5 квітня 2016 року начальником управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації було запропоновано ОСОБА_1 посаду головного спеціаліста відділу дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти, виховної та кадрової роботи управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації (на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_4). згоди на призначення вище зазначену посаду ОСОБА_1 не надала, згідно акта №2 від 05 квітня 2016 року.

Наказом Управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації №16-к від 6 квітня 2016 року, звільнено з посади заступника начальника управління дошкільної, загальної середньої, спеціальної позашкільної освіти, виховної та кадрової роботи-начальника відділу спеціальної, позашкільної освіти та виховної роботи департаменту освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації з 6 квітня 2016 року на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України.

Наказом від 6 червня 2016 року №44-к внесено зміни до наказу від 6 квітня 2016 року №16-к "Про звільнення ОСОБА_1", а саме, змінено підставу звільнення з пункту 6 статті 36 КЗпП України на пункт 1 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до пункту 6 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти, зокрема, ліквідацію, реорганізацію або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частинами 1-3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що управлінням освіти та науки Тернопільської обласної державної адміністрації звільнення ОСОБА_1 проведено з дотриманням трудового законодавства, а тому, підстав для скасування наказів, що стосуються звільнення позивачки, поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу немає.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального права судом першої інстанції.

Так, звільнення працівника згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України характеризується рядом ознак, зокрема, роботодавець зобов'язаний забезпечити наступні елементи процедури звільнення: ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення; про наступне вивільнення персонально попередити працівників не пізніше ніж за 2 місяці; при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці врахувати переважне право на залишення працівника на роботі; одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці запропонувати працівнику іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; звільнення працівника з підстав, передбачених у пункті 1 статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

При цьому, неможливість переведення працівника за його згодою на іншу роботу повинна бути реальною і може бути доведеним фактом вжиття роботодавцем всіх необхідних заходів для надання працівникові іншої роботи.

Водночас відповідно до частини 1 статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до інформації про наявність вакантних посад в управлінні освіти і науки Тернопільської ОДА, у зв'язку із затвердженням штатного розпису управління освіти і науки облдержадміністрації 5 квітня 2016 року станом на 6 квітня 2016 року були вакантними дві посади, а саме: головного спеціаліста відділу дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти, виховної та кадрової роботи (на час відпуски для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) та заступника начальника управління освіти і науки.

Позивачу було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти, виховної та кадрової роботи на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, від якої вона відмовилася, а посаду заступника начальника управління освіти і науки їй не пропонували.

Щодо звільнення позивача у відповідності до частини 6 статті 36 КЗпП України, то твердження суду першої інстанції про те, що неповідомлення працівника про зміни в організації праці, скорочення чисельності працівників та можливе вивільнення не може бути підставою для поновлення на роботі, не може бути визнаним слушним.

Так вказана норма статті передбачає наявність відмови працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Вказана відмова може бути висловлена лише після повідомлення про істотну зміну умов праці.

Наказ, на основі якого було повідомлено позивача про зміни в організації праці, скорочення чисельності працівників та можливе вивільнення втратив чинність, оскільки пунктом 12 Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 9 грудня 2015 року №757-од. про упорядкування структури обласної державної адміністрації визнано такими, що втратили чинність, розпорядження голови обласної державної адміністрації №454-од «Про упорядкування структури обласної державної адміністрації», на виконання якого видано вказаний наказ.

Відповідно до вимог частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір.

Також колегія суддів враховує, що відповідно до вимог частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до довідки від 20 квітня 2016 року №06/1472-10 виданої відповідачем середньоденна заробітна плата позивача за період з жовтня 2015 року до березня 2016 року становила 143,53 грн.

Водночас, відповідно до довідки від 31 жовтня 2016 року №3059 виданої Державним центром зайнятості Тернопільського МРЦЗ за період з 21 червня 2016 року до 30 жовтня 2016 року позивачем отримано 9908,69 грн доходу.

Оскільки в період з 7 квітня 2016 року до 1 листопада 2016 року було 142 робочих дні: 142 дні * 143,53 грн - 9908,69 грн = 10472,57 грн.

З врахуванням положень Закону України «Про оплату праці», постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», колегія суддів вважає, що за час вимушеного прогулу позивачу належить до виплати 10472,57 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задоволити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року по справі № 819/555/16 скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити.

Скасувати наказ управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації від 6 квітня 2016 року №16-к "Про звільнення ОСОБА_1" та від 6 червня 2016 року №44-к "Про внесення змін до наказу від 6 квітня 2016 року "Про звільнення ОСОБА_1".

Зобов'язати управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації поновити ОСОБА_1 на роботі на аналогічній посаді з 7 квітня 2016 року.

Стягнути з управління освіти і науки Тернопільської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 7 квітня 2016 року до 1 листопада 2016 року у сумі 10472,57 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дати складення в повному обсязі.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

Запотічний І. І.

Повний текст постанови виготовлено 7 листопада 2016 року