Справа № 818/589/16
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 р.Справа № 818/589/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бегунца А.О. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Жданюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної пенітенціарної служби України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04.07.2016р. по справі № 818/589/16

за позовом ОСОБА_1

до Державної пенітенціарної служби України , Управління державної пенітенціарної Служби України в Сумській області

про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд: зобов'язати нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу у разі інвалідності в порядку та розмірі, визначеними ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" та постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" № 850 від 21.10.2015 р. з урахуванням виплачених сум.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.07.2016 року задоволено позов.

Визнано протиправним рішення Державної пенітенціарної служби України від 22.04.2016 року, викладене в протоколі засідання комісії з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України № 2-16 від 22.04.2016 року про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1.

Зобов'язано Державну пенітенціарну службу України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі інвалідності у порядку та розмірі, визначеним ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" та постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов визначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" № 850 від 21.10.2015, з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 1102,40 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України від 13 лютого 2015 р. N 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 р., з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. Також просив провести розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з січня 2013 року проходив службу в Сумському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України в Сумській області.

09 жовтня 2015 року наказом начальника управління Державної пенітенціарної служби в Сумській області № 163 о/с ОСОБА_1 звільнено у відставку Збройних Сил України за ст. 65 п. "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.11).

10 листопада 2015 року Сумською обласною МСЕК № 1 за результатами визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках згідно з довідкою серії 10 ААА № 121267 на підставі акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 644 від 10.11.2015 р. позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60%. Згідно з довідкою серії 10 ААВ № 933594 від 10.11.2015 р. до вказаного акта огляду позивачу з 30.10.2015 р. була встановлена третя група інвалідності з причини захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.13-14).

У листопаді 2015 року позивач звернувся до управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 23 Закону України "Про міліцію", додавши зазначену довідку МСЕК, свідоцтво про хворобу, довідку страхової компанії про неотримання страхових виплат, копію паспорта та ідентифікаційного номера (а.с.60).

За результатами розгляду вказаної заяви комісія Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України ухвалила висновок про призначення та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги в сумі 23025,60 грн., що зафіксовано протоколом № 2-16 від 22.04.2016 р. (а.с.15,59).

Вважаючи свої права порушеними, а розмір призначеної одноразової грошової допомоги необґрунтованим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що днем виникнення права позивача на отримання вказаної грошової допомоги є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. При цьому, як станом на момент дати встановлення втрати працездатності (згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія ААВ № 933594 від 10.11.2015 р., позивачу з 30.10.2015 встановлено третю групу інвалідності), так і на момент прийняття рішення відповідачем про виплату грошової допомоги в розмірі 23025,60 грн. були чинним норми законів, які встановлювали розмір такої допомоги - 150-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІII групи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Так, Закон України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" набрав чинності 12.03.2015 р. Вказаний нормативний акт 07.11.2015 р. втратив чинність на підставі Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" Кабінету Міністрів України, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади визначено у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. N 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, та установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. N 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції", зокрема до 12.03.2015 р., мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707.

Таким чином, при визначенні розміру грошової допомоги позивачу є безпідставним застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. № 707. При цьому, на час встановлення позивачу третьої групи інвалідності була чинною та підлягала застосуванню стаття 23 Закону України "Про міліцію".

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (чинного на час виникнення спірних правовідносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У свою чергу, підпунктом 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. N 850, визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Отже, днем виникнення права позивача на отримання вказаної грошової допомоги є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. При цьому як станом на час встановлення втрати працездатності (згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 644 від 10.11.2015 р. позивачу з 30.10.2015 р. встановлено третю група інвалідності), так і на час прийняття рішення відповідачем про виплату грошової допомоги в розмірі 23025,60 грн. були чинні норми законів, які встановлювали розмір такої допомоги - 150-кратний прожитковий мінімум, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що комісія Державної пенітенціарної служби України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України при визначенні позивачу суми одноразової грошової допомоги повинна була керуватися законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин, а саме Законом України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" та приведеною у відповідність із цим Законом і чинною на час прийняття рішення постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставне незастосування відповідачем вказаних норм до спірних правовідносин та протиправним визначення розміру грошової допомоги не в повному обсязі. Внаслідок помилкового застосування норм законодавства відповідачем порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у визначеному розмірі, тому оскаржуване рішення Державної пенітенціарної служби України є протиправним.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що Порядок № 850 набув чинності 31.10.2015 року, тобто право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло до набуття чинності зазначеним нормативно-правовим актом, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 208-VIII, Кабінету Міністрів України, міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади визначено у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Таким чином, до 12.06.2015 Кабінет Міністрів України мав привести у відповідність новій редакції ст. 23 Закону № 565-XII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, однак, це було зроблено лише із прийняттям від 21.10.2015 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 (далі - Порядок № 850), який набрав чинності 10.11.2015.

При цьому, пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» (далі - Постанова № 850) установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707 (далі - Порядок № 707).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав з дати, зазначеної у довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, тобто з 30.10.2015.

Таким чином, на момент отримання права на одноразову грошову допомогу, діяла нова норма Закону № 565-XII у редакції Закону № 208-VIII, за якою позивач отримав право на виплату, залежно від ступеня втрати працездатності, одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. При цьому, у цей час, Порядок № 850 ще не було прийнято, однак діяв Порядок № 707, який не враховував зміни, внесені Законом № 208-VIII.

У зв'язку із цим, колегія суддів апеляційного суду допускає можливість застосування при призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги до надбання чинності Порядком № 850 (до 10.11.2015) за правилами Порядку № 707 в частині, що стосується механізму такого призначення та виплати. Однак, застосування Порядку № 707 після внесення 12.03.2015 до ч. 6 ст. 23 Закону № 565-XII змін, в частині, що стосується, зокрема, розміру одноразової грошової допомоги, є протиправним, оскільки з дня набрання чинності Законом № 208-VIII, Порядок № 707 у цій частині суперечив його нормам та в силу переваги законів над нормативно-правовими актами уряду не підлягав застосуванню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 04.07.2016р. по справі № 818/589/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Бенедик А.П.
Повний текст ухвали виготовлений 07.11.2016 р.