Справа № 826/20679/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 листопада 2016 року м. Київ К/800/23584/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 05 вересня 2016 року касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 213 КАС України. У встановлений судом строк недоліки касаційної скарги усунуті.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання незаконними дії щодо відмови позивачу в нарахуванні та виплаті вихідної допомоги судді у відставці в розмірі десяти заробітних плат за його посадою судді в Прилуцькому міськрайонному суду Чернігівської області до виходу у відставку та стягнення вихідної допомоги в розмірі десяти заробітних плат за посадою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області та інфляційних витрат у розмірі 126961,17 грн та суми11712,82 грн в рахунок трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості.

Судами встановлено, що позивач з квітня 1976 року по серпень 2015 року обіймав посаду судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

21 березня 2014 року позивачем до Вищої ради юстиції України подано заяву про звільнення з посади судді у зв'язку з відставкою.

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-VІІІ "Про звільнення суддів" відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України ОСОБА_1 звільнено з посади судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

12 серпня 2015 року позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області із заявою щодо виплати вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Листом від 14 серпня 2015 року №01-14/4009/15 позивачу відмовлено у виплаті вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Судові рішення мотивовані тим, що на час звільнення позивача вказана допомога не була передбачена чинним законодавством України, оскільки в даному випадку до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача, а Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року №1166, що набрав законної сили з 01 квітня 2014 року, виключено статтю 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якою передбачена виплата вихідної допомоги судді, який вийшов у відставку, у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Зазначає, що зміни у законодавстві стосовно припинення виплати вихідної допомоги при звільненні судді у відставку не можуть мати ніяких правових наслідків відносно нього, оскільки заява про відставку подана ним 21 березня 2014 року.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак