Справа № 826/13525/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ісаєнко Ю.А.

Оксененка О.М.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

за участю:

представників позивача Бабича В.М., Соболєвої Т.О.

представника відповідача Тетерятник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будматеріали» на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 серпня 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будматеріали» до Печерської районної у м.Києві державної адміністрації, Київської міської ради, третя особа: Відділ культури, туризму та охорони культурної спадщини Печерської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання протиправними дій, скасування розпоряджень та рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будматеріали», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії Печерської районної в місті Києві державної адміністрації щодо прийняття розпоряджень від 01.08.2013 №405, від 14.08.2013 №431, від 29.12.2014 №693, від 16.01.2014 №8 та дії Київської міської ради щодо прийняття рішень від 01.11.2012 №279/8653, від 22.05.2013 №359/9416;

2) скасувати в частині віднесення нежитлових приміщень, за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, 46-48 до об'єктів комунальної власності на підставі:

- розпорядження від 01.08.2013 №405 «Про закріплення майна, переданого до сфери управління Печерської районної у м. Києві державної адміністрації за КП «Липкижитлосервіс» та КП «Печерська брама»;

- розпорядження від 14.08.2013 №431 «Про внесення змін до розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 01.08.2013 №405»;

- розпорядження від 29.12.2014 №693 «Про внесення змін до Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 01.08.2013 №405 з урахуванням змін, внесених розпорядженням Печерської РДА від 14.08.2013 №431»;

- розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.01.2014 №8 «Про перезакріплення нерухомого майна територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Печерської районної у м. Києві державної адміністрації»;

- розпорядження від 01.10.2014 №503 «Про внесення змін до розпорядження Печерської РДА від 16.01.2014 №8»;

- рішення Київської міської ради від 01.11.2012 №279/8653 «Про внесення змін та доповнень у додатки 1,6,9 та 10 до рішення Київської міської ради від 02.12.2010 №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва»;

- рішення Київської міської ради від 22.05.2013 №359/9416 «Про внесення змін у додаток 6 до рішення Київради від 02.12.2010 №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва».

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 серпня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного перегляду представник другого відповідача до суду не прибув, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, що з»явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що у 1972 році був утворений житлово-будівельний кооператив «Будматеріали» (далі - ЖБК «Будматеріали») і розпочато проектування будинку за проектним (будівельним) номером вулиця Карла Лібкнехта 46-48.

10.06.1976 затверджено статут ЖБК «Будматеріали», який зареєстровано у відділі по керуванню організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих під №6.

Актом про введення будинку в експлуатацію, який затверджений рішенням виконкому Київської міської ради народних депутатів від 30.09.1977 за №1433, весь будинок був переданий на баланс ЖБК «Будматеріали», при цьому, на цокольному поверсі будинку розташовувалися об'єкти соціально-культурного призначення, що мали значення за часів СРСР, зокрема, побутова майстерня фірми «Світанок» та бібліотека для дітей.

В подальшому, суб»єктами владних повноважень та органами місцевого самоврядування були ухвалені низка рішень щодо вказаних об»єктів соціально-побутового призначення.

Предметом даного позову є розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.08.2013 №405, від 14.08.2013 №431, від 16.01.2014 №8, від 29.12.2014 №693 та рішення Київської міської ради від 01.11.2012 №279/8653, від 22.05.2013 №359/9416 в частині віднесення спірних нежитлових приміщень до об'єктів комунальної власності, оскільки позивач вважає їх протиправними.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачі діяли правомірно, в межах наданих їм повноважень, що вони і довели суду, в той час, як позивач свої доводи належним чином не обгрунтував і не довів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97) встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону №280/97 органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Спеціальний статус міста Києва як столиці України, особливості здійснення виконавчої влади та місцевого самоврядування у місті відповідно до Конституції України та законів України визначає Закон України «Про столицю України - місто герой Київ» від 15.01.1999 №401 (далі - Закон №401), відповідно до ст. 6 якого місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Відповідно до ст. 10 Закону №401 Київська міська та районні в місті ради (у разі їх утворення) мають власні виконавчі органи, які утворюються відповідно Київською міською радою, районними в місті радами (у разі їх утворення), підзвітні та підконтрольні відповідним радам.

Виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

У районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад (ст. 10-1,11 Закону №401).

Відповідно до ст. 24 Закону №401 взаємовідносини органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади міста Києва з центральними органами державної влади, представництвами іноземних держав і міжнародних організацій, підприємствами, установами, організаціями, об'єднаннями громадян регулюються цим Законом, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про місцеві державні адміністрації» та іншими законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 №586 (далі - Закон №586) виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 Закону №586 на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Відповідно до п.4 ст.13 Закону №586 до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону №586 у разі делегування місцевим державним адміністраціям районними чи обласними радами відповідних повноважень в їх управлінні перебувають також об'єкти спільної власності територіальних громад.

Відповідно до п.1 ст.19 Закону №586 місцева державна адміністрація здійснює на відповідній території управління об'єктами, що перебувають у державній власності та передані до сфери її управління, сприяє створенню на цих об'єктах систем управління якістю, систем екологічного управління, інших систем управління відповідно до національних або міжнародних стандартів, приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію підприємств, установ і організацій, що належать до сфери її управління, а також здійснює делеговані відповідною радою функції управління майном, що перебуває у спільній власності територіальних громад.

Згідно з ч.1 ст.43 Закону №586 акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Так. судом першої інстанції встановлено, що відповідно до додатку №1 рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 30.09-03.10.1977 №1433 «Про введення в експлуатацію будинків житлового та цивільного призначення в м. Києві» 30.09.1977 було прийнято в експлуатацію жилий будинок по вул. Карла Лібкнехта, 48 /будівельний 46-48/ в Ленінському районі. Серед вбудованих приміщень корисною площею зазначені Дитяча бібліотека 165 кв.м., приміщення побутового обслуговування фірми «Світанок» 258 кв.м., забудовником зазначено Управління капітального будівництва виконкому міськради для ЖБК «Будматеріали». Даний об'єкт відноситься до об'єктів житлового та капітального будівництва, побудованих за участю організацій Управління капітального будівництва виконкому міськради і інших забудовників та Головкиївміськбуду.

Наведене свідчить, що твердження ТВК «Будматеріали» про те, що лише житлово-будівельний кооператив здійснював будівництво, не відповідає дійсності.

Так, відповідно до п.34 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 27 червня 1977 №297 розмір паю кожного члена кооперативу повинен відповідати будівельній вартості окремої квартири.

Водночас пунктом 8 Типового статуту визначено, що підприємства торгівлі, громадського харчування та інші підприємства, установи та організації можуть розміщуватися в будинках житлово-будівельних кооперативів тільки за згодою цих кооперативів.

Роботи пов'язані з будівництвом вказаних приміщень, фінансуються за рахунок капітальних вкладень, які виділяються відповідним підприємствам, установам, організаціям з віднесенням після закінчення будівництва будинку вартості робіт на баланс підприємств, які здійснюють експлуатацію приміщень. Таким чином, доречними є доводи відповідача, що члени кооперативу набували право власності лише на квартири в межах розміру паю.

Крім того, на підставі рішення виконкому Київради від 30.09.1977 №1433 Управлінню культури 15.08.1978 видано ордер №11035 на право заняття службового нежилого вбудованого приміщення (буд. №46-48) на вул. Карла Лібкнехта, 48 площею 165,0 кв.м для бібліотеки. Відповідно до даного ордеру, приміщення і його обладнання необхідно прийняти від домоправителя по акту і на експлуатацію приміщення укласти договір.

Як зазначено Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією, раніше будинок №46-48 на вул. Шовковичній територіально належав до Старокиївського та Ленінського районів м.Києва.

13.01.1992 рішенням виконкому Київської міської ради депутатів трудящих №26 «Про формування комунального майна міста та районів», прийнятого на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311, вбудовані нежитлові приміщення для побутового обслуговування населення разом з іншими об'єктами було включено до переліку об'єктів комунальної власності Ленінського району (а.с. 163-169 Т.II).

Тобто, спірні вбудовані нежитлові приміщення (ательє індпошиття та ремонту одягу №42 та бібліотека) перейшли до комунальної власності Ленінського району міста Києва на підставі виконання постанови КМУ від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.09.2007 у справі №3/51.

В подальшому, 07.10.2008 Печерська районна у місті Києві рада прийняла рішення №31, яким зарахувала до комунальної власності територіальної громади Печерського району вбудовані нежилі приміщення побутового та культурного призначення у будинку №46-48 по вул. Шовковичній загальною площею близько 450 кв.м.

Як вірно зазначає суд першої інстанції і не заперечує апелянт, рішення виконкому міськради №26 від 13.01.1992 та рішення Печерської районної у місті Києві ради від 07.10.2008 №31 до суду не оскаржувались і судом не скасовувались, отже, є чинними.

Водночас, як вірно зазначає суд першої інстанції, оскаржувані в цьому позові розпорядження та рішення не були направлені на віднесення до комунального майна вбудованих нежилих приміщень побутового та культурного призначення у будинку №46-48 по вул. Шовковичній, оскільки спірне майно було віднесене до комунального майна ще 13.01.1992 рішенням виконкому Київської міської ради депутатів трудящих №26 «Про формування комунального майна міста та районів».

Крім того, слід звернути увагу на те, що позивач не довів та не обґрунтував, яким чином оскаржувані ним розпорядження і рішення порушують його права та законні інтереси.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції пояснив, що оскарження спірних рішень здійснено ними «на всякий випадок», з метою запобігання порушенню їх прав у майбутньому, разом з тим, слід зазначити, що судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, що може бути порушеним у майбутньому.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будматеріали» - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в порядку і строки передбачених ст. 212 КАС України.

Ухвала в повному обсязі складена 07 листопада 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді Ю.А.Ісаєнко

О.М.Оксененко

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Ісаєнко Ю.А.