Справа № 806/1291/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2016-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" листопада 2016 р. Справа № 806/1291/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" липня 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій неправомірними, визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" звернулося до суду з вказаним позовом та просило визнати неправомірними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області із винесення податкових повідомлень-рішень від 25.10.2013 № , № , № та від 08.01.2014 № , № та № . Також, позивач просив визнати нечинними та скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.08.2014, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014, позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 08.01.2014 № , № та № . В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2016 ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2014 та постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20.08.2014 скасовано в частині визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 08.01.2014 № , № та № , з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

У зв'язку із вибуттям Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області, суд першої інстанції допустив її заміну правонаступником - Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2016 року, з урахуванням виправленої описки, позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції від 08.01.2014 року:

- № - в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем - 83166 грн., за штрафними санкціями - 41583 грн.;

- № - в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем 243767 грн., за штрафними санкціями -121883 грн.;

- № - в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 174577 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "Фабрика КЛАСУМ", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити постанову суду в частині визнання правомірними податкових повідомлень-рішень від 08.01.2014 року:

- № - в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем - 8254 грн., за штрафними санкціями - 4127 грн.;

- № - в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем 93427 грн., за штрафними санкціями -46714 грн.;

- № - в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 243769 грн., визнавши їх протиправними та скасувати в названих частинах. В обгрунтування вимог апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають доказам, наданим на підтвердження господарських операції та правомірності формування витрат та податкового кредиту.

В апеляційній скарзі Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду в частині задоволення позову. Як на підставу для скасування судового рішення посилається на те, що судом не спростовано належним чином висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства при формуванні витрат та податкового кредиту.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення. колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області не підлягає задоволенню, в той час як доводи апеляційної скарги ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" є частково обгрунтованими щодо зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 243769 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами виїзної планової документальної перевірки ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" з питань дотримання вимог податкового законодавства, за період з 01.10.2011 р. по 31.12 2012 р., валютного та іншого законодавства, за період з 01.10.2011 р. по 31.12.2012 р., податковим органом складено акт від 07.10.2013 № 1051/22-01/31106292, згідно висновків якого, ТОВ "Фабрика КЛАСУМ" допущено порушення :

- п.п. 14.1.225, п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п.п.135.5.4, п.п.135.5.5 п.135.5 ст. 135, п. 138.1, п.п.138.1.1, п.138.1, п. 138.2, п. 138.5, п.138.8, п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9, п.п.139.1.12 п. 139.1 ст.139, п.п.140.1.2, п. 140.1 ст.140, ст.144, п.146.12 ст.146, п.150.1 ст.150, п.6 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України №2755- IV від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 491017 грн., в т.ч.: ІІ-IV квартали 2011 року в сумі 12618 грн.; І квартал 2012 року в сумі 106480 грн.; І півріччя 2012 року в сумі 129768 грн.; 9 місяців 2010 року в сумі 258006 грн.; 2012 рік в сумі 478399 грн. та зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування в сумі 736552 грн. за ІІ-IV квартали 2011 року;

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість всього в сумі 92754 грн., в т.ч. по періодах: жовтень 2011 року - 5795 грн.; листопад 2011 року-20143 грн.; грудень 2011 року - 15150 грн.; січень 2012 року - 740 грн.; лютий 2012 року - 4040 грн.; березень 2012 року - 7326 грн.; квітень 2012 року - 4340 грн.; травень 2012 року - 3994 грн.; червень 2012 року - 5359 грн.; липень 2012 року - 4657 грн.; серпень 2012 року - 4048 грн.; вересень 2012 року - 4055 грн.; жовтень 2012 року - 5970 грн.; листопад 2012 року - 5263 грн.; грудень 2012 року - 1874 грн.

25.10.2013 року на підставі акту від 07.10.2013р. № 1051/22-01/31106292 та за наслідками розгляду заперечень на вказаний акт, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 602 732 грн., у т.ч.: 484 709 грн. основного платежу та 118 023 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за ІІ-IV квартали 2011 року в розмірі 7 365 552 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 114 275 грн., у т.ч.: 91 420 грн. основного платежу та 22 855 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, рішенням Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 14951/П-С/10-205 від 25.12.2013 вказані податкові повідомлення-рішення скасовано в частині.

На підставі рішення Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 14951/П-С/10-205 від 25.12.2013, Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією 08.01.2014 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 505 791 грн. (337 194 грн. основного платежу та 168 597 грн. штрафних (фінансових) санкцій);

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 137 130 грн. (91 420 грн. основного платежу та 45 710 грн. штрафних (фінансових) санкцій);

- № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за ІІ-IV квартали 2011 року в розмірі 418 346 грн.

Суд першої інстанції, перевіряючи спірні податкові повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України не погодився з такими висновками в повному обсязі з огляду на наступне.

Так, з акту перевірки від 07.10.2013 № 1051/22-01/31106292 (далі - Акт перевірки), відповіді Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції на заперечення до вказаного акту від 22.11.2013 року № 16308/10/22-01, рішення Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 14951/П-С/10-205 від 25.12.2013 року та пояснень представників сторін, порушення позивача, у зв'язку із якими були прийняті спірні рішення, полягали в :

1) - не включенні до складу інших доходів прострочену кредиторську заборгованість по контрагентах ТОВ «Класичні і сучасні меблі» в сумі 330646,16 грн., яка рахується станом на 01.10.2011 року по бух. Рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» і згідно даних планових документальних перевірок виникла у IV кварталі 2009 року, та по ТОВ «Інтерстиль» в сумі 95676,73 грн. яка рахується станом на 01.10.2011 року по бух. Рахунку 3771 «Рахунки з іншими дебіторами» і згідно даних планових документальних перевірок виникла у IV кварталі 2008 року, тобто занижено інші доходи за IV квартал 2011 року в сумі 95677 грн. і за 2012 рік в сумі 330646 грн.;

2) - по операціях з ТОВ «Асті-Ко» та МПП «К.В.Ком», які мають ознаки фіктивності та в ланцюгах поставок яких не підтверджено походження товару та реальності здійснення господарської діяльності, безпідставно включено до складу собівартості реалізованої продукції придбання сировини на суму 61271 грн., в т.ч. за ІІ-ІV квартали 2011 року в сумі 15625 грн., за 1 квартал 2012 року в сумі 25146 грн., за 1 півріччя 2012 року в сумі 36973 грн., за З квартали 2012 року в сумі 45646 грн., за 2012 рік в сумі 46646 грн., та віднесено до складу податкового кредиту 10977 грн.;

3) - по операціях з ТОВ «Медіа -Трейд» (придбання оргтехніки) безпідставно включено до складу інших витрат за 2012 рік нараховану амортизацію по основних засобах на загальну суму 2692 грн., які отримано у перевіреному періоді від осіб, які мають певні ознаки фіктивності та в ланцюгах поставок яких не підтверджено походження товару та реальність здійснення господарської діяльності, та віднесено до складу податкового кредиту 1077 грн.;

4) - безпідставно віднесено до складу витрат вартість отриманих послуг 898108 грн. та до складу податкового кредиту суми ПДВ 79066 грн. по операціях, по яких в ході перевірки платником не доведено пов'язаності їх з господарською діяльністю (згідно первинних документів немає можливості визначити, що за послуги були надані та якими чином вони пов'язані з господарською діяльністю позивача):

- ТОВ «Реванш» - до перевірки надані акти виконаних робіт та податкові накладні, в яких зазначено «Автопослуги», вказаний кілометраж та їх вартість, загальна сума послуг по вказаному контрагенту за перевірений період становить 343897 грн., в т.ч. ПДВ 57316 грн., до складу витрат у перевіреному періоді віднесено 286581 грн., до складу податкового кредиту - 57316 грн.; згідно вказаних актів немає можливості визначити, які саме транспортні послуги надавались та як вони пов'язані з діяльністю підприємства;

- ТОВ «Сав Транс» - до перевірки надані акти виконаних робіт та податкові накладні, в яких зазначено «Транспортні послуги за (місяць, рік)» та їх вартість, загальна сума послуг по вказаному контрагенту за перевірений період становить 108766 грн., в т.ч. ПДВ 18128 грн., до складу витрат віднесено 90638 грн., до складу податкового кредиту - 13496 грн.; згідно вказаних актів немає можливості визначити, які саме транспортні послуги надавались та як вони пов'язані з діяльністю підприємства;

- ПП ОСОБА_5 - до перевірки надані акти виконаних робіт, в яких зазначено «Транспортні послуги за (місяць, рік)» та їх вартість, загальна сума послуг по вказаному контрагенту за перевірений період становить 479617 грн. (без ПДВ), до складу витрат у перевіреному періоді віднесено 479617 грн.; також вказані акти не містять обов'язкових реквізитів постачальника, крім підпису та печатки; згідно вказаних актів немає можливості визначити, які саме транспортні послуги надавались та як вони пов'язані з діяльністю підприємства;

- TOB МК «Медіа» - до перевірки надано акт виконаних робіт від 12.12.2011р. №МКИ-5370, в якому зазначено «Рекламні послуги в газеті» та їх вартість - 42600 грн., в т.ч. ПДВ 7100 грн., до складу витрат у перевіреному періоді віднесено 35500 грн., до складу податкового кредиту - 7100 грн.; в акті не зазначено, в якій газеті та якого змісту були рекламні послуги, та як вони пов'язані з діяльністю підприємства;

- ТПП м.Вінниця - до перевірки надано акт виконаних робіт від 27.10.2011р. №08- 1499, в якому зазначено «Участь у виставці» та їх вартість - 2700 грн., в т.ч. ПДВ 450 грн., до складу витрат у перевіреному періоді віднесено 2250 грн., до складу податкового кредиту - 450 грн.; в акті не вказано, яка виставка, її тематика тощо, тому немає можливості визначити, як вказані послуги пов'язані з діяльністю підприємства;

- ТОВ «Медіа Дім «РІА» - до перевірки надано акт виконаних робіт від 27.03.2012р. №VN-111987, в якому зазначено «Рекламно-інформаційні послуги» та їх вартість - 1250 грн., в т.ч. ПДВ 208,33 грн., до складу витрат у перевіреному періоді віднесено 1042 грн., до складу податкового кредиту - 208 грн.; в акті не вказано, які саме послуги надані, тому немає можливості визначити, як вказані послуги пов'язані з діяльністю підприємства;

- ТОВ ІА «Мир квартир» - до перевірки надано акт виконаних робіт від 19.11.2012р. №987, в якому зазначено «Реклама» та їх вартість - 2976 грн., в т.ч. ПДВ 496 грн., до складу витрат у перевіреному періоді віднесено 2480 грн., до складу податкового кредиту - 496 грн.; в акті не вказано, які саме послуги, надані, тому немає можливості визначити, як вказані послуги пов'язані з діяльністю підприємства;

5) - безпідставно віднесено у жовтні 2011 року до складу податкового кредиту суми ПДВ 301,65 грн. по податковій накладній від 10.10.2011р. № 9, виданою TОB «Кристал», яка оформлена неналежними чином - в накладній у графі «Номенклатура поставки» зазначено «Авансовий платіж»;

6) - безпідставно віднесено до складу інших витрат амортизацію податкової різниці в сумі 551710 грн. (110342 грн. за ІІ-IV квартал 2011 року, 441368 грн. за 2012 рік).

По взаємовідносинам з ТОВ "Асті-Ко" та МПП "К.В.Ком" судом першої інстанції встановлено, що висновки податкового органу про те, що товариством безпідставно включено до складу собівартості реалізованої продукції придбання сировини на суму 61271 грн., в т.ч. за ІІ-ІV квартали 2011 року в сумі 15625 грн., за 1 квартал 2012 року в сумі 25146 грн., за 1 півріччя 2012 року в сумі 36973 грн., за З квартали 2012 року в сумі 45646 грн., за 2012 рік в сумі 46646 грн., та віднесено до складу податкового кредиту 10977 грн. не знайшли свого підтвердження при розгляді справи.

Як на підставу для таких висновків, податковий орган посилався на

- акт ДПІ у Печерському районі м. Києва № 3699/22-9/37317518 від 12.09.2012 щодо документального підтвердження господарських відносин ТОВ "Асті-Ко" з контрагентами за період з 01.01.2012 по 31.01.2012, яким встановлено відсутність об'єктів оподаткування у ТОВ "Асті-Ко" по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям у перевіреному періоді;

- акт ДПІ у Дарницькому районі м. Києва № 469/2220/25291027 від 26.07.2012 щодо документального підтвердження господарських відносин МПП "К.В.Ком" з контрагентами за березень 2012 року, яким встановлено відсутність об'єктів оподаткування у МПП "К.В.Ком" по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств-постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам-покупцям у перевіреному періоді.

- відсутність товарно-транспортних накладних або шляхових листів для підтвердження факту транспортування ТМЦ, сертифікатів якості;

- вказаними контрагентами не задекларовані податкові зобов'язання по податку на додану вартість.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

У відповідності до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Разом з цим, пп. 139.1.9 п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено судом, придбання позивачем у ТОВ "Асті-Ко", на виконання договору № 01/08-1 від 01.08.2011 року, дошки та пиломатеріалів на загальну суму 41250,00 грн., в т.ч. ПДВ 6875 грн., підтверджується видатковими накладними № РН-03203 від 20 березня 2012 р., № РН-01164 від 16 січня 2012р., № РН-11141 від 14 листопада 2011 р., № РН-11091 від 9 листопада 2011 р., № РН-1031 від 31 жовтня 2011 р., податковими накладними № 18 від 2 листопада 2011 р., № 20 від 3 листопада 2011 р., № 47 від 14 листопада 2011 р., № 73 від 20 березня 2012 р., № 48 від 24 жовтня 2011 р., № 51 від 25 жовтня 2011 р., № 105 від 27 грудня 2011 р. Факт оплати за придбані товарно-матеріальні цінності підтверджується платіжними дорученнями.

Придбання у МПП "К.В.Ком" шпон на загальну суму 32274,74 грн., в т.ч. ПДВ 5379,12 грн., підтверджується видатковими накладними № РН-0000036 від 14 березня 2012 р., № РН-0000110 від 24 травня 2012 р., № РН-0000099 від 20 червня 2012 р., № РН-0000123 від 26 червня 2012 р., № РН-0000092 від 28 березня 2012 р., № РН-0000054 від 11 липня 2012 р., № РН-0000075 від 17 серпня 2012 р., податковими накладними № 99 від 20 червня 2012 р., № 92 від 28 березня 2012 р., № 123 від 26 червня 2012 р., № 75 від 17 серпня 2012 р., № 54 від 11 липня 2012 р., № 36 від 14 березня 2012 р., № 110 від 24 травня 2012 р. Факт оплати за придбаний товар підтверджується платіжними дорученнями.

Також, судом встановлено, що отриманий від ТОВ "Асті-Ко" та МПП "К.В.Ком" товар з м. Києва до с. Тетерівка Житомирського району доставлявся транспортом позивача, яким в м. Київ доставлялась виготовлена продукція, підтвердженням чого є документи на автомобілі та подорожні листи (т.3 а.с.49-62), зазначені в яких дати співпадають з датами, вказаними у вищезазначених видаткових накладних.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №168/704).

Пунктом 2.4 Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.16 Положення №168/704, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

Отже, враховуючи вищенаведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання товарно-матеріальних цінностей ТОВ "Фабрика Класум" у ТОВ "Асті-Ко" та МПП "К.В.Ком", суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків, що видаткові, податкові накладні в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) та Положення №168/704 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити та в їх сукупності свідчать про товарність і реальність здійснення господарських операцій між ТОВ "Фабрика Класум" та ТОВ "Асті-Ко", МПП "К.В.Ком". В свою чергу, є слушним посилання суду першої інстанції на те, що Сертифікат якості в даному випадку не є первинним документом, а тому відсутність його не може підтверджувати безтоварність господарської операції.

Також, перевіряючи доводи податкового органу щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Медіа-Трейд" суд дійшов обгрунтованих висновків, що позивачем правомірно віднесено до складу інших витрат за 2012 рік нараховану амортизацію по основних засобах на загальну суму 2692грн. та до податкового кредиту 1077грн.

Згідно видаткової накладної № РНкДМ-005698 від 27 грудня 2011 р. та податкової накладної № 552 від 27 грудня 2011 р., ТОВ "Фабрика Класум" придбало у ТОВ "Медіа-Трейд" процесор Intel Pentium, системну плату ASUS Socket 115 P8H61-MX/SI bulk, модуль пам'яті DDR3 4096Mb Kingston 1333MHz PC3-10600, накопичувач HD Seagate 500GB, відеокарту 1024 MB Radeon HD 5670 HIS GDDR5 Box, клавіатуру Logitech K100, мишку A4-tech OP-35D Silver optical PS/2, мишку A4-tech OP-35D Black optical USB, монітор LG 22''E2250V-PN, корпус CODEGEN M6246-A7 Middle Tower ATX чорний 450 Вт USB AU, на загальну суму 6463,50 грн., в т.ч. ПДВ 1077,25 грн.

Вказані документи, в силу приписів Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення №168/704, є первинними документами, мають всі необхідні встановлені законом обов'язкові реквізити та підтверджують факт здійснення господарської операції.

Придбаний товар був повністю оплачений позивачем, що підтверджується платіжним дорученням.

Факт використання вказаного товару в господарські діяльності позивача відповідачем не заперечується.

Відповідно до п. 144.1 ст. 144 Податкового кодексу України, амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності; витрати на самостійне виготовлення (створення) основних засобів, нематеріальних активів, вирощування довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності, в тому числі витрати на оплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні (створенні) основних засобів та нематеріальних активів; витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року; витрати на капітальне поліпшення землі, не пов'язане з будівництвом, а саме іригацію, осушення та інше подібне капітальне поліпшення землі; капітальні інвестиції, отримані платником податку з бюджету, у вигляді цільового фінансування на придбання (створення) об'єкта інвестування (основного засобу, нематеріального активу) за умови визнання доходів пропорційно сумі нарахованої амортизації по такому об'єкту відповідно до положень підпункту 137.2.1 пункту 137.2 статті 137 цього Кодексу; сума переоцінки вартості основних засобів, проведеної відповідно до статті 146 цього Кодексу; вартість безоплатно отриманих об'єктів енергопостачання, газо- і теплозабезпечення, водопостачання, каналізаційних мереж, побудованих споживачами на вимогу спеціалізованих експлуатуючих підприємств згідно з технічними умовами на приєднання до вказаних мереж або об'єктів, вартість основних засобів, безоплатно отриманих або виготовлених чи споруджених за рахунок коштів бюджету або кредитів, залучених Кабінетом Міністрів України чи під гарантії Кабінету Міністрів України, у разі виконання зобов'язань за гарантією Кабінетом Міністрів України, вартість безоплатно отриманих для експлуатації підприємствами залізничного транспорту загального користування основних з 0032201 - в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем - 83166 грн., за штрафними санкціями - 41583 грн.;

Підпунктом 145.1.2 пункту 145.1 статті 145 Податкового кодексу України визначено, що нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього об'єкта активом (при зарахуванні на баланс), але не менше ніж визначено в пункті 145.1 і призупиняється на період його виводу з експлуатації (для реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших причин) на підставі документів, які свідчать про виведення таких основних засобів з експлуатації).

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.8.5 п. 138.8 ст. 138 ПК України, до складу загальновиробничих витрат включаються: а) витрати на управління виробництвом (оплата праці працівників апарату управління цехами, дільницями відповідно до законодавства тощо; внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього розділу; медичне страхування, страхування відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення", страхування за довгостроковими договорами страхування життя в межах, визначених абзацами другим і третім пункту 142.2 статті 142 цього Кодексу, працівників апарату управління цехами, дільницями; витрати на оплату службових відряджень персоналу цехів, дільниць тощо); б) амортизація основних засобів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення; в) амортизація нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення; г) витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення; ґ) витрати на вдосконалення технології та організації виробництва (оплата праці та внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього розділу, працівників, зайнятих удосконаленням технології та організації виробництва, поліпшенням якості продукції, підвищенням її надійності, довговічності, інших експлуатаційних характеристик у виробничому процесі; витрати матеріалів, придбаних комплектувальних виробів і напівфабрикатів, оплата послуг сторонніх організацій); д) витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інші послуги з утримання виробничих приміщень; е) витрати на обслуговування виробничого процесу (оплата праці загальновиробничого персоналу; внески на соціальні заходи, визначені статтею 143 цього Кодексу; медичне страхування, страхування відповідно до Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" та страхування за довгостроковими договорами страхування життя в межах, визначених абзацами другим і третім пункту 142.2 статті 142 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначене дії товариства щодо віднесення до складу інших витрат за 2012 рік нараховану амортизацію по основних засобах на загальну суму 2692грн. узгоджуються з вищезазначеними нормами податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з тим, що акт перевірки ДПІ у м. Житомирі № 2901/22-2/32699392 від 27.08.2012 даного контрагента, яким встановлено взаємовідносини з СГД, по яких відсутнє в ланцюгах поставок підтвердження податкового кредиту та які мають ознаки фіктивності (отриманий ТОВ "Медіа-Трейд" товар (комп'ютерна техніка, комплектуючи тощо) від ТОВ "Армстронг-Електронікс" було реалізовано ТОВ "Фабрика Класум"), не свідчить про безтоварність операції, оскільки чинним податковим законодавством не передбачено право відповідача при складанні акту перевірки одного платника податків приймати за основу акт перевірки (довідку) іншого платника податків, як підставу для висновку про наявність порушень з боку першого.

Згідно із статтею 61 Конституції України відповідальність осіб має індивідуальний характер, при цьому будь-які протиправні дії одних платників податків не можуть покладати обов'язку щодо відповідальності за дії таких платників на інших осіб.

Також, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права, свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського Суду від 09.01.2007 р. у справі "Інтерсплав проти України"). Вказане узгоджується з конституційним принципом індивідуальності юридичної відповідальності.

Відповідачем вказані висновки не спростовано, апеляційна скарга не містить доводів щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права щодо ухвалення судового рішення з вказаних питань.

Також, не спростовані податковим органом і висновки суду першої інстанції щодо обгрунтованості формування позивачем витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ "Реванш", ТОВ "САВ-Транс", ПП ОСОБА_5

Відповідно п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу

Згідно із п.198.1, 198.2 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Отже, формування податкового кредиту з ПДВ платником податків обумовлено фактичним здійсненням операцій з придбання товарів, робіт (послуг), для подальшого використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника податку, і реалізується за наявності в платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів та в обов'язковому порядку податкових накладних.

Як встановлено судом першої інстанції між позивачем (Замовник) та ТОВ "Реванш" (Виконавець) були укладені договори про перевезення вантажів від 1 лютого 2011 р. та 1 лютого 2012 р.

Пунктами 1, 2, 8 розділу І даних Договорів встановлено, що Виконавець надає Замовнику автомобіль, придатний для перевезення лісу-кругляка. Автомобіль має бути у належному стані (мати пристрої для перевезення лісу-кругляка, пальне і т.д.). Виконавець має забезпечувати перевезення лісу-кругляка відповідно до заявки Замовника.

Згідно розділу ІІІ Договорів, розрахунки за надані автопослуги проводяться на підставі оформлених товарно-транспортних накладних на перевезення вантажів.

Позивачем на підтвердження виконання умов Договорів, укладених з ТОВ "Реванш" надано податкові накладні, акти здачі - прийняття робіт, товарно-транспортні накладні (том 1 а.с. 147-250, том 2 а.с. 1-13). Як встановлено судом, інформація, зазначена в даних документах щодо характеру наданих послуг, його вартості, кілометражу перевезення та вантажу узгоджується між собою та вказаними договорами.

Згідно товарно-транспортних накладних вантажовідправником товару, який перевозило ТОВ "Реванш", було ПП "Укрресурс-груп", господарські відносини позивач з яким контролюючим органом не заперечуються.

Також, 1 квітня 2011 р. між ТОВ "Фабрика Класум" (Замовник) та ТОВ "САВ-Транс" (Перевізник) та 1 січня 2012 р. між позивачем (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Перевізник) укладено договора про перевезення пасажирів автомобільним транспортом за маршрутом м. Житомир-с.Тетерівка-м.Житомир.

Позивачем надані на підтвердження виконання умов укладених договорів з ТОВ "САВ-Транс" акти виконаних робіт та податкові накладні (том 2 а.с. 15-20), з ФОП ОСОБА_5 - акти виконаних робіт (том 2 а.с.22-33). З вказаних документів вбачається, що послуги з перевезення пасажирів за маршрутом м. Житомир-с.Тетерівка-м.Житомир надавло ТОВ "САВ-Транс" в жовтні-грудні 2011 року, а ФОП ОСОБА_5 - в січні-грудні 2012 року.

Судом встановлено, що отримання транспортних послуг від ТОВ "Реванш", ТОВ "САВ-Транс", ПП ОСОБА_5 безпосередньо пов'язано з господарською діяльністю, оскільки позивач власними силами перевозити придбаний ліс-кругляк, який використовує у виробництві, не має можливості, а перевезення пасажирів обумовлено доставкою робітників з м. Житомира до місця роботи в с. Тетерівка та назад.

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилено твердження відповідача, що на перевірку надавались інші документи по взаємовідносинам з ТОВ "Реванш", ТОВ "САВ-Транс", ПП ОСОБА_5, ніж надані суду, оскільки такі твердження не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит по взаємовідносинам з ТОВ "Реванш", ТОВ "САВ-Транс", ПП ОСОБА_5, доводи апеляційної скарги не містять доказів щодо спростування таких висновків.

Так само, є безпідставним посилання податкового органу щодо безпідставного віднесення позивачем у жовтні 2011 року до складу податкового кредиту суми ПДВ 301,65 грн. по податковій накладній від 10.10.2011р. № 9, виданою TОB "Кристал", яка оформлена неналежними чином - в накладній у графі "Номенклатура поставки" зазначено «Авансовий платіж».

При розгляді справи встановлено, що податкова накладна від 10.10.2011р. № 9, видана позивачу TОB "Кристал", оформлена неналежними чином, оскільки в накладній у графі "Номенклатура поставки" зазначено "Авансовий платіж", на підтвердження якого відповідач ніяких доказів не надав, спростовується оригіналом цієї накладної (т.3 а.с.128), де в графі "Номенклатура поставки" зазначено "Лист оцинкований".

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.01.2014 року:

- № - в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем - 83166 грн., за штрафними санкціями - 41583 грн.;

- № - в частині збільшення суми грошового зобов'язання за основним платежем 243767 грн., за штрафними санкціями -121883 грн.;

- № - в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 174577 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави, визначені ст.202 КАС України, для скасування судового рішення у названій частині відсутні.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої, що надані позивачем документи по взаємовідносинам з Вінницькою торгово-промисловою палатою, ТОВ "МК Медіа", ТОВ "Медіа Дім "РІА", ТОВ ІА "Мир квартир" оформлені неналежним чином, в порушення ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки з них неможливо встановити які саме послуги були надані та яким чином вони пов'язані з господарською діяльністю ТОВ "Фабрика Класум".

Так, на підтвердження взаємовідносин з Вінницькою торгово-промисловою палатою позивачем надано акт № 08-1499 ЕЦ здачі-прийняття робіт, послуг від 27.10.2011 року та податкова накладна від 20.10.2011 року № 8886, з яких вбачається, що ТОВ "Фабрика Класум" отримав послугу (роботу) "Участь у виставці".

Як пояснили представники позивача, виставку в м. Вінниці організовувала Вінницька торгово-промислова палата і на ній ФОП ОСОБА_6, який є дилером на території м. Вінниця, за дилерським договором № 56/1 від 26.10.2010 року (т.5 а.с.167-179), виставляв зразки продукції ТОВ "Фабрика Класум".

Однак, з наданих позивачем акту № 08-1499 ЕЦ від 27.10.2011 року та податкової накладної від 20.10.2011 № 8886 не можливо встановити хто приймав участь у виставці і яку саме. Так, з боку позивача акт підписаний ОСОБА_7, хоча, згідно пояснень представників позивача, безпосередньо за здійснення господарської операції "Участь у виставці" відповідав ФОП ОСОБА_6 Доказів того, що ФОП ОСОБА_6 мав право від імені ТОВ "Фабрика Класум" виставляти зразки продукції останнього на виставці в м. Вінниця позивачем не надано і дилерський договір № 56/1 від 26.10.2010 року не є таким доказом, оскільки не передбачає такого права.

Також, судом встановлено, що 1 грудня 2010 р. між ТОВ "Фабрика Класум" (Рекламодавець) та ТОВ "МК Медіа" (Виконавець) укладено договір про організацію рекламної компанії № 01/12/10-3, на підтвердження виконання якого надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № МКИ-70 від 12.12.2011 року, у яком зазначено "Рекламні послуги в газеті "Мир квартир" № 49 (вкладка-календар виготовлення і розміщення)" та податкові накладні від 22.11.2011 року № 371, від 23.11.2011 року № 382, від 25.11.2011 року № 397, від 30.11.2011 року № 519, де зазначено "Рекламні послуги у виданнях ТОВ "МК Медіа"".

Згідно договору про організацію рекламної компанії № 01/12/10-3 від 01.12.2010 року надання послуг по розміщенню рекламних матеріалів в друкованих засобах масової інформації на умовах, які вказані в Додатках до Договору (п.1.1); в Додатках зазначаються назви та номера друкованих ЗМІ, в яких розміщуються рекламні матеріали, дати їх виходу з друку, обсяг рекламних матеріалів та інше (п.1.2); порядок оплати наданих послуг та підписання акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) пов'язується з Додатками до Договору, при цьому в акті здачі-прийняття зазначаються, крім назви і номера друкованих ЗМІ, в яких розміщено рекламні матеріали, вартість виготовлення та/або розміщення рекламних матеріалів.

Проте, передбачених договором Додатків до Договору, на підставі яких оформлюється акт здачі-прийняття робіт, не надано як під час перевірки так і під час розгляду справи. Так само, судом встановлено, що акт здачі-прийняття робіт не містить окремо вартість виготовлення та розміщення реклами, а з наданої позивачем копії вкладки-календаря (т.2 а.с.51) не вбачається, що вона була розміщена у виданнях ТОВ "МК Медіа" - газеті "Мир квартир" № 49.

29 березня 2012 р. ТОВ "Фабрика Класум" (Замовник) уклало договір з ТОВ "Медіа Дім "Ріа" (Виконавець) про надання рекламних послуг № 31106292/30, на підтвердження виконання якого позивачем наданий акт № VN-111987 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27.03.2012 року, податкова накладна від 27.03.2012 року № 669 та копія сторінки газети від 28.03.2012 року (том 2 а.с. 55).

Згідно договору про надання рекламних послуг № 31106292/30, конкретні ЗМІ, дати публікації (трансляції) Інформації, обсяг, вартість послуг Виконавця, порядок оплати та інші умови в кожному випадку визначаються Сторонами в Додатках до цього Договору (п.2.2).

Однак, передбачених договором Додатків до Договору не надано як до суду першої інстанції так і при розгляді справи судом апеляційної інстанції. Окрім того, судом встановлено, що сам договір укладений після складання акту № VN-111987 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 27.03.2012 року та податкової накладної від 27.03.2012 року № 669. Також, є слушним посилання суду першої інстанції, що з копії сторінки газети від 28.03.2012 року не вбачається, що вона має відношення до господарських операції позивача з ТОВ "Медіа Дім "Ріа".

На підтвердження господарської операції з ТОВ "Інформаційне агентство "Мир Квартир" позивачем надано акт надання послуг № 919 від 19.11.2012 року, податкову накладну від 06.11.2012 року № 109, з яких вбачається, що надані рекламні послуги (виготовлення буклетів) за договором № 442/43494 від 03.10.2012 року, та копії буклетів (т.2 а.с.38-39). Проте, зазначений договір не було надано, а первинні документи не містять інформацію, в порушення ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", про обсяги господарської операції - в якій кількості виготовлено буклетів. Також, з копії буклетів не вбачається, що вони мають відношення до господарських операції позивача з ТОВ "Інформаційне агентство "Мир Квартир".

З огляду на вищезазначене, коли позивачем не надано належно оформлених первинних документів на підтвердження взаємовідносин з Вінницькою торгово-промисловою палатою, ТОВ "МК Медіа", ТОВ "Медіа Дім "РІА", ТОВ ІА "Мир квартир", суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставне віднесення таких витрат до податкового кредиту.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції, позивачем не спростовано висновків суду першої інстанції та не надано належно оформлених первинних документів які б розшифровували самі послуги які були надані та яким чином вони пов'язані з господарською діяльністю ТОВ "Фабрика Класум".

Також, перевіряючи висновки податкового органу щодо існування кредиторської заборгованості по контрагентах ТОВ "Класичні і сучасні меблі" та ТОВ "Інтерстиль" судом першої інстанції встановлено, що посилання контролюючого органу на розмір та на дати, вказані в Акті перевірки, не заперечуються позивачем.

Відповідно до пп.14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Зі змісту акту звірки заборгованості від 01.07.2011 року між позивачем та ТОВ "Класичні і сучасні меблі", поточна кредиторська заборгованість ТОВ "Фабрика Класум" за матеріали та обладнання на користь ТОВ "Класичні і сучасні меблі" станом на 01.07.2011 року складає 330646,17 грн. Сторони встановили строк для її погашення до 01.07.2014 року.

Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, що вказана заборгованість не може вважатися такою, що не стягнута після закінчення строку позовної давності (безповоротною фінансовою допомогою), і, відповідно до пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, відносити до складу інших доходів, оскільки складанням даного акту позивач вчинив дії, які свідчать про визнання ним боргу в сумі 330646,17 грн., а тому, відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг строку позовної давності, який, згідно Акту перевірки розпочався в IV кварталі 2009 року, перервався і розпочався заново з 01.07.2011 року.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач не вчиняв ніяких дій щодо визнання свого боргу перед ТОВ "Інтерстиль", який виник в IV кварталі 2008 року та складає 95677 грн. Так само, позивачем не надано та не встановлено судом, про укладення договорів щодо збільшення строків позовної давності, а тому є обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що вказаний борг є безповоротною фінансовою допомогою, суму якого позивач повинен був віднести до інших доходів.

Суд першої інстанції обгрунтовано відхилив доводи позивача з приводу того, що лист ТОВ "Інтерстиль" № 8 від 04.04.2008 року не є таким договором, оскільки зміст вказаного листа не свідчить про визнання позивачем свого боргу (а.с.132 т.1).

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що борг ТОВ "Фабрики Класум" виник в IV кварталі 2008 року, в той час як лист ТОВ "Інтерстиль" направлено на початку другому кварталу 2008 року.

Так само, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання товариства на те, що станом на 01.11.2013 року борг значно зменшився та продовжує зменшуватися.

Зазначені обставини, не впливають на висновки податкового органу, оскільки перевірка проводилася за період з 01.10.2011 року по 31.12.2012 року, за вказаний період позивачем не надано належних доказів щодо переривання строку позовної давності відповідно до вимог ч.1 ст.264 ЦК України. Також, не надано доказів, що протягом вказаного періоду проводилася часткова сплата боргу, а тому суд першої інстанції обгрунтовано погодився з висновками контролюючого органу з цього питання.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Фабрика Класум" не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення в названій частині відсутні.

Посилання апелянта на допущену судом першої інстанції помилку щодо визначення суми штрафної санкції відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України не є підставою для зміни судового рішення, оскільки в разі наявності арифметичної помилки, вона може бути виправлена судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст. 169 КАС України.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції спростовано висновки суду першої інстанції щодо безпідставного віднесення до складу інших витрат амортизацію податкової різниці в сумі 551710 грн.

Пунктом 6 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України встановлено:

"Для визначення переліку об'єктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів за групами відповідно до пункту 145.1 статті 145 цього Кодексу з метою нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом III цього Кодексу застосовуються дані інвентаризації, проведеної за станом на 1 квітня 2011 року.

Вартість, яка амортизується, по кожному об'єкту основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів визначається як первісна (переоцінена) з урахуванням капіталізованих витрат на модернізацію, модифікацію, добудову, дообладнання, реконструкції тощо, а також суми накопиченої амортизації за даними бухгалтерського обліку на дату набрання чинності розділом III цього Кодексу.

Норми цього підпункту поширюються також на платників податку у разі їх переходу із спрощеної системи оподаткування на загальну.

До переоціненої вартості основних засобів не включається сума дооцінки основних засобів, що проведена після 1 січня 2010 року.

Якщо загальна вартість усіх груп основних засобів за даними бухгалтерського обліку менша, ніж загальна вартість усіх груп основних фондів за даними податкового обліку на дату набрання чинності розділом III цього Кодексу, то тимчасова податкова різниця, яка виникає в результаті такого порівняння, амортизується як окремий об'єкт із застосуванням прямолінійного методу протягом трьох років.

Строк корисного використання об'єктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів для нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом III цього Кодексу визначається платником податку самостійно з урахуванням дати введення їх в експлуатацію, але не менше мінімально допустимих строків корисного використання, визначених пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу.

Первісна вартість основних засобів не збільшується на вартість придбання або поліпшення після дати набрання чинності розділом III цього Кодексу в частині витрат, віднесених на збільшення балансової вартості об'єктів до такої дати".

Як убачається з матеріалів справи підставою щодо неправильного розрахунку позивачем тимчасової податкової різниці, податковий орган надав «Розрахунок тимчасової податкової різниці по ТОВ «Фабрика Класум», однак, судом не звернуто уваги, що наведені ньому суми суперечать одна одній, не узгоджуються з наданими документами та вимогами чинного законодавства.

Так, в додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року (т.2 а.с. 132-137) у стовпчику 3 таблиці 3 вартість основних фондів станом на 01 січня 2011 року визначена в сумі 22791659 грн. яка міститься у примірнику Додатку К1/1 на який посилається Відповідач, так і у тому примірнику, який позивач додатково надав Відповідачу при пояснювальній записці від 20.07.2011 року про виправлення описок (т.2 а.с. 134). Зазначена сума відповідає сумі значень рядків Б1, Б2, БЗ, Б4, Б5, Б6, Б7, Б8 та В у стовпчику 3 (балансова вартість на початок розрахункового кварталу) додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року, а саме: 5117444 + 2846511+ 4308732 + 75719 + 8968113 + 286800 + 1188340 + 0 = 22791659 гри., який позивач додатково надав податковому органу при пояснювальній записці від 20.07.2011 року про виправлення описок (т.2 а.с. 134).

Проте, у «Розрахунку тимчасової податкової різниці по ТОВ «Фабрика Класум» податковий орган вказує вартість основних фондів станом на 01 січня 2011 року в сумі 21906339 грн. (необгрунтовано занижуючи вартість основних фондів станом на 01 січня 2011 року на 885320грн.: 22791659 -21906339 = 885320грн.) приймаючи до уваги те, що при розрахунку суми податкової різниці у розмірі 21906339 грн. відповідає приймає до уваги як значень рядків Б1, Б2, Б3, Б4, Б5, Б6, Б7, Б8 та В у стовпчику 3 (балансова вартість на початок розрахункового кварталу) додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року, а саме: 5117444 + 2846511+ 4308732 + 75719 + 7968113 + 285800 + 1188340 + 0 + 115680 = 21906339 грн. так і значення рядків Б1, Б2, БЗ, Б4, Б5, Б6, Б7, Б8 та В у стовпчиках 4 (амортизаційні відрахування розрахункового кварталу) та 5 (амортизаційні відрахування звітного періоду наростаючим підсумком) додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року, а саме: 102349 + 284651 + 258524 + 11358 + 112101 + 17925 + 44563 + 0 + 20308 = 851779 грн.

Проте, при дослідженні зазначених додатків встановлено, що прийняті відповідачем для розрахунку тимчасової податкової різниці значення рядків Б1, Б2, БЗ, Б4, Б5, Б6, Б7, Б8 та В у стовпчиках 4 (амортизаційні відрахування розрахункового кварталу) та 5 (амортизаційні відрахування звітного періоду наростаючим підсумком) додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року, відповідають значенням лише рядків Б1, Б2, Б3, Б4, Б7, Б8 та В у стовпчику З (балансова вартість на початок розрахункового кварталу) додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року.

Проте, прийняті відповідачем до розрахунку тимчасової податкової різниці значення рядків Б5 та Б6 у стовпчиках 4 (амортизаційні відрахування розрахункового кварталу) та 5 (амортизаційні відрахування звітного періоду наростаючим підсумком) додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року, не відповідають прийнятим Відповідачем значенням рядків Б5 та Б6 у стовпчику 3 (балансова вартість на початок розрахункового кварталу) додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року, а саме 7968113 та 285800 грн..

При цьому, прийняті відповідачем для розрахунку тимчасової податкової різниці значення рядків Б5 та Б6 у стовпчиках 4 (амортизаційні відрахування розрахункового кварталу) та 5 (амортизаційні відрахування звітного періоду наростаючим підсумком) додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року, повністю відповідають значенням рядків Б5 та Б6 у стовпчику 3 (балансова вартість на початок розрахункового кварталу) додатку К1/1 до декларації з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2011 року, а саме: 8968113 та 286800 грн., який Позивач додатково надав Відповідачу при пояснювальній записці від 20.07.2011 року про виправлення описок (т.2 а.с. 134).

Отже, внаслідок зазначених порушень податковим органом незаконно занижено розрахункову суму тимчасової податкової різниці на 8968113 - 7968113 + 286800 - 285800 = 1001000грн.

Окрім того, під час розгляду справи встановлено, що відповідач для розрахунку тимчасової податкової різниці, всупереч нормі п. 14.1.138 ст.14 Податкового кодексу України, включив до вартості основних фондів станом на 01 січня 2011 року вартість нематеріальних активів в сумі 115680 грн., до нарахованої амортизації за І квартал 2011 року - амортизаційні нарахування на зазначені нематеріальні активи в сумі 20308 грн., а до вартості основних засобів за даними інвентаризації, проведеної за станом на 01 квітня 2011 року вартість нематеріальних активів в сумі 194109 грн. та вартість малоцінних необоротних активів в сумі 16606 грн., унаслідок чого незаконно занизив розрахункову суму тимчасової податкової різниці на суму 115343 грн. (115680 - 20308- 194109- 16606 = -115343 грн.)

Так, за змістом п. 14.1.138 ст.14 Податкового кодексу України, основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік);

Відповідно до ч. 1 п. 6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України, для визначення переліку об'єктів основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів за групами відповідно до пункту 145.1 статті 145 цього Кодексу з метою нарахування амортизації з дати набрання чинності розділом III цього Кодексу застосовуються дані інвентаризації, проведеної за станом на 1 квітня 2011 року.

Згідно з ч.4 п. б підрозділу 4 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України якщо загальна вартість усіх груп основних засобів за даними бухгалтерського обліку менша, ніж загальна вартість усіх груп основних фондів за даними податкового обліку на дату набрання чинності розділом III цього Кодексу, то тимчасова податкова різниця, яка виникає в результаті такого порівняння, амортизується як окремий об'єкт із застосуванням прямолінійного методу протягом трьох років.

Отже, відповідач неправомірно, всупереч нормам ч. 1 тач.5 п.6 підрозділу 4 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України не включив до розрахунку тимчасової податкової різниці, унаслідок чого незаконно занизив розрахункову суму тимчасової податкової різниці основних засобів введених в експлуатацію в І кварталі 2011 року на суму 207767 грн., що призвело до незаконного заниження розрахункової суми тимчасової податкової різниш на суму 207767 грн. (1001000 + 115343 + 207767 = 1324122 грн.), або 110342 грн. на квартал.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що в січні 2012 року державною податковою інспекцією у Житомирському районі була проведена перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 30.09.2011 року (акт перевірки №165/23-01 /31106292/0110 від 21.01.2012року). В висновках акту перевірки відсутні зазначення порушень у нарахуванні тимчасової податкової різниці або нарахування амортизації.

Відсутні зазначені порушення і при проведенні перевірки в червні 2012 року (акт перевірки 390/22-01/31106292/0110 від 22.06.2012 року).

На вказані обставини суд першої інстанції не звернув уваги, що призвело до ухвалення судового рішення у названій частині з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому судове рішення в названій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового - про скасування податкового повідомлення- рішення від 08.01.2014 № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 243769 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" липня 2016 р. в частині задоволення позовних вимог без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "14" липня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 08.01.2014 року щодо зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 243769 грн. та прийняти нову - про задоволення позову в цій частині.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.01.2014 року в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 243769 грн.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "11" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика КЛАСУМ" вул. Садова, 49,с.Тетерівка,Житомирський район, Житомирська область,12420

3- відповідачу Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,