Справа № 805/2904/15-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року м. Київ К/800/49362/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Загороднього А.Ф.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області, Донецької міської ради про стягнення заборгованості із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із заробітної плати після звільнення, визнання бездіяльності протиправною,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про стягнення з Донецької міської ради на користь позивача заборгованості із заробітної плати у розмірі 20 009,44 грн; стягнення з Донецької міської ради на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із заробітної плати після звільнення у розмірі 114 271,10 грн; визнання бездіяльності Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області щодо виконання покладених на останнього чинним законодавством функцій та обов'язків, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість із заробітної плати, протиправною.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з Донецької міської ради на користь ОСОБА_4 заборгованість з заробітної плати за період з липня 2014 року по листопад 2014 року у загальному розмірі 20 009,44 грн. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового судового рішення про задоволенні позову. Зазначає, що судами порушено норми матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач з 31 березня 2014 року займала посаду заступника начальника управління - начальника відділу з питань судового і правового забезпечення питань власності юридичного управління Донецької міської ради. 03 листопада 2014 року її звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України - за угодою сторін.

Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Донецької міської ради від 25 листопада 2014 року № 268, станом на 03 листопада 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 20 009,44 грн за період з липня по листопад 2014 року

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, врегульовані Законом України від 07 червня 2001 року № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-III).

Частиною 3 статті 7 цього Закону встановлено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно із статтею 4 Закону № 108/95-ВР джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) (частина 1 статті 113 КЗпП України).

Статтею 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Відповідно до статті 116 КЗпП України визначені строки розрахунку при звільненні. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Судами встановлено і не заперечується сторонами щодо наявності заборгованості з заробітної плати позивача в сумі 20 009,44 грн за період з липня по листопад 2014 року.

У зв'язку з проведенням на території, зокрема, Донецької області антитерористичної операції, постановою Правління Національного Банку України від 06 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» зобов'язано учасників внутрішньодержавних платіжних систем (органи Державної казначейської служби України) призупинити здійснення усіх видів операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Відповідно до наказу Державної казначейської служби України від 24 липня 2014 року № 200» Про затвердження Порядку функціонування Державної казначейської служби України у надзвичайному режимі» Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецькій області передислоковане до м. Маріуполя.

Згідно із частиною 6 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 у разі переміщення установи з тимчасово неконтрольованої на контрольовану територію після набрання чинності цим Порядком видатки на забезпечення діяльності такої установи, у тому числі на оплату праці (грошове забезпечення), протягом місяця з дня переміщення здійснюються згідно із затвердженим кошторисом (планом використання бюджетних коштів).

Судами встановлено факт перереєстрації та переміщення Донецької міської ради з міста Донецьк (неконтрольована територія) до міста Краматорськ, вул. Транспортна, буд. 2 (контрольована Україною територія) та продовжує функціонувати.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що відповідач зобов'язаний був виплатити заборгованість по заробітній платі, проте до серпня 2015 року не виконав цього обов'язку. Тому правильним є рішення апеляційного суду про задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частина перша статті 9 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України передбачає застосування цього Кодексу до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо їх не врегульовано іншими актами законодавства.

Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Ураховуючи позовні вимоги у цій справі, зокрема, щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюється главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Висновком Торгово-промислової палати України від 28 серпня 2014 року № 2644/05-4 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з 02 липня 2014 року для Донецької міської ради при здійсненні своїх функцій на території Донецької області та дотриманні законодавства, яке стосується справляння та сплати податків та обов'язкових платежів.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що затримка виплати позивачу належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася не з вини відповідача, а через настання обставин непереборної сили. Тому рішення апеляційного суду про відмову у задоволенні позову в цій частині є законним і обґрунтованим.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 23 березня 2016 року справа № 6-365цс16.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального законодавства, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що судами не допущено порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року та постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2015 року у не скасованій частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
А.Ф. Загородній
Ю.К. Черпак