Справа № 819/251/16
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Справа № 876/3823/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Апеляційного суду Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року по справі № 819/251/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Тернопільської області, Кабінету міністрів України, Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області про зобов'язання проведення перерахунку та виплати заробітної плати,-

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Тернопільської області, Кабінету міністрів України, Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області в якому просить:

- Зобов'язати Державну судову адміністрацію України вжити заходи для перерахування та виплати заробітної плати відповідно до положень ст. 144, 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", починаючи з 26.10.2014 року по 29.02.2016 року, в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, з врахуванням п'ятої категорії державного службовця із коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадового окладу працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців надавши бюджетні асигнування на доплату заробітної плати на рахунок апеляційного суду Тернопільської області та нараховувати її;

- Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби у Тернопільській області перерахувати на рахунок апеляційного суду Тернопільської області для виплати недоплачені грошові кошти;

- Зобов'язати апеляційний суд Тернопільської області нарахувати та виплатити заробітну плату відповідно до положень ст. 144, 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", починаючи з 26.10.2014 року по 29.02.2016 року, в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, з врахуванням п'ятої категорії державного службовця із коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадового окладу працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що 26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697, в частині змін до статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", яким визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду встановлюється у розмірі 30% посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, встановлюється з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Отже, від 26 жовтня 2014 року заробітна плата повинна була виплачуватись відповідно до даного закону, проте цього фактично не відбулось, а тому позивач просить перерахувати та виплатити їй заробітну плату відповідно до встановлених законом норм.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов'язано апеляційний суд Тернопільської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та за період з 29.03.2015 р. по день прийняття судового рішення відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, провівши відповідні відрахування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач апеляційний суд Тернопільської області, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету України здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом України "Про державний бюджет України". Зазначає, що уповноважений здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадових окладів працівникам і спеціалістам апарату суду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_1 працює у Апеляційному суді Тернопільської області на посаді помічника судді з 01.06.2010 року. Її посадовий оклад за займаною посадою в період з жовтня 2014 року по 31.08.15 року складав 1218,00 грн., з 01.09.15 р. по 08.09.15 р. складав 1378,00 грн., з 09.09.15 р. по 31.12.15 р. складав 2756,00 грн. та з січня 2016 року і на момент подання адміністративного позову становить 5512,00 грн. що підтверджується копіями довідок Апеляційного суду Тернопільської області від 29.02.2016р. №01-17/18/2016, №041-17/19/2016 та №01-17/20/2016.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року розмір посадових окладів працівників апаратів судів мав визначатись відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", а з 29 березня 2015 року по 9 вересня 2015 року - відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", тому позивачка має право на перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. відповідно до ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та за період з 29.03.2015 р. по день прийняття судового рішення відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Апеляційний суд не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон № 1697-VII, яким внесено зміни до статті 144 Закону № 2453-VІ, зокрема передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом № 192-VІІІ затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, у статті 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Ураховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28 березня 2015 року не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Вказаний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у Постановах Верховного Суду України від 12.07.2016 року 820/4648/15), від 13.07.2016 року (№820/4653/15) та від 13.07.2016 року (№818/3372/15), які згідно з вимогами ст.244-2 КАС України є обов'язковими для виконання усіма судами при розгляді справ у подібних правовідносинах.

З аналізу вказаних норм апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання Кабінетом Міністрів України та фінансової можливості Державного бюджету України здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Апеляційного суду Тернопільської області - задоволити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року по справі № 819/251/16 скасувати і прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник