Справа № 811/74/13-а
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року Справа № 811/74/13-а

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області до Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області, за участю прокурора Кіровоградської області Бенті В.М., яка діє в інтересах ДФІ в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та скасування вимоги,-

в с т а н о в и в:

Служба автомобільних доріг у Кіровоградській області звернулась до суду з позовом в якому просить визнати неправомірними дії Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області щодо винесення вимоги № 2 від 13.12.2012 року., а також визнати недійсним та скасувати вимогу № 2 від 13.12.2012 року винесену Державною фінансовою інспекцією в Кіровоградській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на адресу Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області (далі - позивач) надійшов лист від Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області (далі - відповідач) №11-06-14-14/8089 від 13.12.2012 року з вимогою № 2 від 13.12.2012р.

Підставою винесення оскаржуваної вимоги є акт ревізії від 05.11.2012 №06-09/332, у якому зафіксовано факт нецільового використання бюджетних коштів їх одержувачем на суму 176007,0 грн.

Оскаржувану вимогу відповідачем винесено до одержувача бюджетних коштів. А позивач не є одержувачем бюджетних коштів по тих порушеннях, які зазначаються відповідачем.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року №1163 «Про затвердження Порядку повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання» передбачено, що підставою для повернення коштів до відповідного бюджету є акт ревізії, складений органом, уповноваженим здійснювати контроль за дотриманням бюджетного законодавства, у якому зафіксовано факт нецільового використання субвенції розпорядником бюджетних коштів або нецільового використання бюджетних коштів їх одержувачем. Вимога до одержувача бюджетних коштів складається у 5 примірниках.

Згідно Бюджетного кодексу України одержувач бюджетних коштів суб»єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб»єкта господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ст.. 3 ГК України).

Однак позивач не здійснює господарську діяльність спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що підтверджується Положенням про Службу автомобільних доріг в Кіровоградській області.

Відповідно відповідачем винесено оскаржувану вимогу у відношенні не того суб»єкта, а тому дана вимога повинна бути скасована.

Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі у порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі, а також надав до суду заперечення проти позову в якому зазначив, що оскільки у цій справі до суду звернулася підконтрольна особа, а не ДФІ з позовом про стягнення збитків, вважає що підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області № 2 від 13.12.2012 року до одержувача бюджетних коштів про повернення коштів до відповідного бюджету в сумі, що використана ним не за цільовим призначенням відсутні.

Прокурор в судове засідання не з»явилась, надала до суду пояснення в якому заперечила проти задоволення позову та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 р. № 2747-ІУ (далі КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд вирішив провести судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з наступних підстав:

Згідно з п. 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 (далі - Положення № 499/2011), Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України Держфінінспекція України для виконання покладених на неї

завдань має право в установленому порядку пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання

вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" №2939-ХІІ від 26.01.1993 (далі за текстом -Закон №2939-ХІІ), головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону орган державного фінансового контролю вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

У відповідності до п. 7,10 ч. 1 ст. 10 Закону №2939-ХІІ органу державного фінансового контролю надається право: - пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; - звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 2.10 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на III квартал 2012 року ревізійною групою Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області 06 серпня по 29 жовтня 2012 року проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області за період ІІ-ІУ квартали 2010 року, 2011 рік та I півріччя 2012 року за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області за період ІІ-ІУ квартали 2010 року, 2011 рік та I півріччя 2012 року складено акт №06-09/332 від 05.11.2012 р., в якому відображено виявлені порушення фінансово-господарської діяльності.

Зокрема виявлено, що філіями ДП «Кіровоградський облавтодор» фактично виконувалися роботи по встановленню дорожніх знаків на дорогах, що відносяться до міжнародних на суму 422 183,0 грн. та на дорогах, що не відносяться до міжнародних на суму 176 007,0 грн. Тобто, кошти в сумі 176 007,0 грн. Службою автомобільних доріг у Кіровоградській області використано не у відповідності та з порушенням вимог наказу Укрєвроінфрапроекту від 16.02.2012 №19, п. 31, 99 та 100 «Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668 та ст.. 1 договору надання послуг з поточного ремонту по встановленню та заміні знаків маршрутного орієнтування з дублюючими латинськими літерами на міжнародних автомобільних дорогах державного значення від 03.05.2012 року № 372.

Слід зазначити, що Верховний Суд України вже неодноразово висловлював свій правовий висновок у спорах цієї категорії. Зокрема, у постановах від 9 (Постанова N 21-54а15, 2а/2570/614/2012) та 23 червня 2015 року (Постанова N 21-358а15) (справи NN 21-54а15, 21-358а15 відповідно) зазначив про таке.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 N 499/2011 (Указ N 499/2011) (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення (Указ N 499/2011).

Відповідно до пункту 6 Положення (Указ N 499/2011) Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону N 2939-XII, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога № 2 від 13.12.2012 року Державної фінансової інспекції в Кіровоградській області є законною та правильність обчислення нарахованих збитків може бути перевірена судом, лише у випадку звернення з позовом до суду органу державного фінансового контролю, а не підконтрольної установи, тому позовні вимоги є не обґрунтовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 162, 163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області відмовити в повному обсязі.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_1