Справа № 366/3175/16-а
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/3175/16 -а
Провадження № 2-а/366/98/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

7 листопада 2016 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючої - судді Слободян Н.П.,

(секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.),

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача Грищенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції Грищенка Дениса Валентиновича про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його дій незаконними та скасування постанови від 26.10.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та стягнення штрафу в розмірі 255 грн., посилаючись на те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 33.3.34 «зупинка стоянка заборонена».

Вважає, що постанова є незаконною і підлягає скасуванню, так як 26.10.2016 року приблизно о 15 год. 05 хв., він, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул.. Київській в смт. Іванків. Після того, як він проїхав перехрестя з вулицями Івана Проскури і Розважівською, то помітив, що на панелі приладів загорілась лампа аварійного рівня гальмівної рідини. Оскілбьки у відповідності до п.31.4.1 експлуатація транспортного засобу із несправною гальмівною системою заборонена, він виконав аварійну зупинку для з*ясування можливої причини несправності та, по можливості, її усунення. Аварійну зупинку здійснив біля будівлі Іванківського відділення поліції біля правого тротуару по смузі руху його автомобіля у зоні дії знаку «Зупинку заборонено». В той час, коли він намагався з*ясувати причину загоряння лампи аварійного рівня гальмівної рідини, до нього підійшов відповідач, який заявивши, що позивач зупинився у зоні дії забороняю чого знака, почав складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на пояснення про здійснення аварійної зупинки, яка допускається п.15.14 ПДР України, і виніс оскаржувану постанову.

Постанова є незаконною, тому позивач просив її скасувати, визнавши дії відповідача неправомірними.

У судовому засіданні представник позивача, якого підтримав і сам позивач, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з тих же підстав.

Відповідач у судовому засіданні позову не визнав. Зазначив, що коли він виявив у зоні дії знаку «зупинка заборонена» автомобіль позивача, останній перебував у особистих справах у відділенні поліції. Коли вийшов звідти, він (відповідач) попросив його надати документи. Запрошував до автомобіля поліції, ОСОБА_1 відмовився. Він став складати на нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Коли запропонував ОСОБА_1 її підписати, той відмовився. І лише тоді він став складати протокол про адміністративне правопорушення, за вчинення якого вже виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Так вони діють завжди: коли особа не бажає підписувати постанову, тоді починають складати протокол. Пояснення правопорушника він не брав до уваги, так як той не виставив знака аварійної зупинки, і не включив аварійну сигналізацію. І взагалі перебував у відділенні поліції у своїх справах.

Оцінюючи надані докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини.

У судовому засіданні встановлено, що 26.10.2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Саме ця стаття зазначена у постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 921128. При цьому у мотивувальній часині постанови зазначено, що ОСОБА_1 «26.10.2016 року 15 год. 05 хв. в смт. Іванків по вул.. Київська, керуючи транспортним засобом здійснив зупинку (стоянку) в зоні дії знаку «Зупинка, стоянка заборонена», чим порушив п.33.3.34 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУАП».

Як вбачається з пояснень позивача, які він давав безпосередньо на місці складання протоколу та винесення оспорюваної постанови, він стверджував, і це зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення, наступне: «здійснив аварійну зупинку автомобіля, так як загорілася сигнальна лампа аварійного рівня гальмівної рідини».

Тобто, факт порушення вимог ПДР позивач заперечував і на місці зупинки транспортного засобу, про що і зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення, незважаючи на це, доказів на спростування його позиції відповідач не намагався знайти, не залучивши до розгляду справи жодного свідка, в тому числі для перевірки пояснень ОСОБА_1

Нормами КУпАП визначено чіткий порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ст. 245 КУпАП визначено, що «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню

адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності».

У ст. 251 КУпАП передбачено, що «доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом

порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про

адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями

технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному

режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами».

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю ( ст. 252 КУпАП).

Ст. 254 КУпАП передбачене складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, крім випадків, передбачених ст. 258 цього кодексу. В останній визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Зокрема, ч.2 визначено, що «протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі», а ч.4 передбачає, «Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення

відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього

руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

До оскаржуваної постанови, як і до протоколу про адміністративне правопорушення, що є додатком до неї, відповідачем не додано жодних доказів вчиненого правопорушення, а відтак і перевірки пояснень ОСОБА_1 на предмет їх достовірності: фактично відповідач їх просто проігнорував.

У відповідності до вимог ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті ними на підставі, у межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобіганню несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень,дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 здійснив зупинку (стоянку) в зоні дії знаку «Зупинка стоянка заборонена». Відповідач доказів на спростування цього факту не надав, як не мав їх на момент винесення оспорюваної постанови. Оскільки п.15.14 Правил дорожнього руху України дозволяє аварійну зупинку у місцях, де її заборонено, тому суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУАП, а постанова від 26.10.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУАП та стягнення штрафу в розмірі 255 грн. підлягає скасуванню як незаконна.

На підставі наведеного, ст.ст. 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст. 71, 72, 158-163, 172-1 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії поліцейського Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області сержанта поліції Грищенка Дениса Валентиновича неправомірними.

Скасувати постанову поліцейського Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області сержанта поліції Грищенка Д.В. від 26.10.2016 року серії ПС2 № 921128 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис

Копія виготовлена 07.11.2016 року

Суддя:

Секретар: