Справа № 335/9662/16-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/9662/16-а 2-а/335/332/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Соболєвої І.П.,

при секретарі Лєдовій А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача Бойка М.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Бойка Марка Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Бойка М.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що постановою відповідача від 18 серпня 2016 р. серії ДР № 020933 його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень за те, що він 18 серпня 2016 р. в м. Запоріжжі біля будинку по вул. Лєрмонтова, 10, залишив автомобіль НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Позивач вказує, що він рухався на вищезазначеному транспортному засобі, перетнув пішохідний перехід біля будинку по вул. Лєрмонтова, 10 в м. Запоріжжі та зупинив автомобіль після пішохідного переходу на відстані більше 10 метрів від нього, що говорить про відсутність складу адміністративного правопорушення. З оскаржуваної постанови вбачається, що в ній не за значено якими доказами підтверджується, що транспортний засіб було залишено ближче 10 метрів від пішохідного переходу, не зазначено точну відстань зупинки транспортного засобу. Постанова не містить опису обставин, що були встановлені при розгляді справи як то: наявність усіх свідків порушення ПДД та зміст таких свідчень; пост (визначене дислокацією місце несення служби, на якому працівник поліції забезпечує виконання покладених на нього обов'язків) тощо. Прохання позивача скласти протокол та внести до нього показання свідка Бережної О.О., яка в той час була з позивачем, або опитати будь-кого іншого, відповідач проігнорував. До того ж, у постанові відсутні посилання на те, чи взагалі проводилася фото (або відео) фіксація, не зазначено хто саме проводив фото (відео) фіксацію.

Просить суд скасувати постанову від 18 серпня 2016 р. у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 28 вересня 2016 р. до участі у даній адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, вказавши, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 розглянуто з урахуванням фактичних обставин та з дотриманням вимог чинного законодавства, а позивача правомірно притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Також в якості доказу додав до матеріалів справи оптичний диск з відеозаписом подій, що мали місце 18 серпня 2016 р. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, суду надав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути дану адміністративну справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 15.9. «ґ» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення серії ДР № 020933 від 18 серпня 2016 р., ОСОБА_3 18 серпня 2016 р. в м. Запоріжжі біля будинку по вул. Лєрмонтова, 10, залишив автомобіль НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 г Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 статті 122 КУпАП. До ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 гривень, тобто у межах санкції даної статті.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Дослідивши обставини справи, надані позивачем та відповідачем докази, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність прийнятої ним постанови з огляду на таке.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 146 цього ж Кодексу передбачено, що відтворення звукозапису і демонстрація відеозапису проводяться в залі судового засідання або в іншому спеціально обладнаному для цього приміщенні з відображенням у журналі судового засідання основних технічних характеристик обладнання та носіїв інформації і зазначенням часу відтворення (демонстрації). Після цього суд заслуховує пояснення осіб, які беруть участь у справі.

Доводи позивача стосовного того, що він перетнув пішохідний перехід біля будинку по вул. Лєрмонтова, 10 в м. Запоріжжі та зупинив автомобіль після пішохідного переходу на відстані більше 10 метрів від нього, а також про відсутність відеофіксації даної події з боку відповідача спростовується відеозаписом з відеореєстратора персонального мобільного моделі DMT1 з GPS-приймачем (сертифікат дослідження конструкції зареєстровано в реєстрі ООВ за № UA.TR.052.295.15), який досліджено судом та копія якого на оптичному носії долучена до матеріали справи.

Так, на відеозаписі під назвою «» з поміткою у нижньому лівому куті «DSJX300198_AP0198» видно автомобіль «Toyota Camry» з державним номером НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 У верхньому правому куті відеозапису відображено дату та час зафіксованої події, що відповідає даті та часу, відображеній у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме 18 серпня 2016 р. 17:17 год. На вказаному відеозаписі зафіксовано, що автомобіль НОМЕР_1 був зупинений ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушено вимоги п. 15.9. «ґ» Правил дорожнього руху України.

Дійсно, відповідач не здійснював вимірювання точної відстані від автомобілю до пішохідного переходу, однак, з дослідженого судом відеозапису видно, що відстань від автомобілю до пішохідного переходу значно менша ніж 10 метрів. Якість відеозапису та ракурси з яких зафіксовано правопорушення, дають суду підстави вважати даний запис належним та допустимим доказом.

Дійсно, відповідачем, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не залучались свідки, однак враховуючи, що правопорушення повністю зафіксовано за допомогою відеореєстратору, залучення свідків було недоцільним.

Таким чином обставини, на які вказує позивач, не виключають подію та склад правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП у його діях та повністю спростовуються доказами, наданими відповідачем.

Судом встановлено, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясовані та доведені обставини, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Посилання позивача на п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення та транспорті» суд вважає безпідставними, оскільки в даному спірному випадку суд не вбачає ознак спрощеного підходу до розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення. Натомість чинним на час виникнення спірних правовідносин Законом України «Про національну поліцію» передбачено право поліцейського у випадках, визначених законом, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень. Відтак, приймаючи оспорювану постанову, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_3 недоведеними, а оспорювану постанову у справі про адміністративне правопорушення, законною та обґрунтованою, з огляду на що відмовляє у задоволенні позову.

Судові витрати у даній справі слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69 - 71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Бойка Марка Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частина постанови виготовлені нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 4 листопада 2016 р.

Повний текст постанови виготовлений 7 листопада 2016 р.

Суддя: І.П. Соболєва