Справа № 813/633/16
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року № 813/633/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2,

представників

від позивача ОСОБА_3,

від відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Львівського міського центру зайнятості про визнання протиправними і скасування наказів, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Львівського міського центру зайнятості про визнання протиправним і скасування наказу від 16.11.2015 року в частині визнання недійсними та відміни наказу від 24.06.2015 року за №НТ150624 та наказу від 25.06.2015 року за №НТ150625; зобовязання поновити на обліку безробітних з присвоєнням статусу безробітного з червня 2015 року; зобовязання призначити допомогу по безробіттю з 25.06.2015 року по 18 червня 2016 року з подальшою її виплатою з урахуванням відомостей про середню заробітну плату на останньому місці роботи у ПАТ «Банк «Форвард» за останні 12 місяців перед звільненням з роботи, а також з урахуванням грошових коштів, які фактично виплачені на підставі заяви від 02.11.2015 року про надання статусу безробітного та заяви від 02.11.2015 року про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.

Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що накази про надання статусу безробітного з 18.06.2015 року та про призначення допомоги по безробіттю з 25.06.2015 року до 18.06.2016 року є правомірними, а тому наказ в частині визнання недійсними та відміни згаданих наказів є протиправним. При цьому, позивач зазначає, що 18.06.2015 року ним було надано заяву на отримання статусу безробітного, однак, з урахуванням скасованих наказів, такий було надано лише з 02.11.2015 року без урахування страхового стажу.

Позивач та його представник дали аналогічні пояснення, просять позов задоволити.

У запереченні на адміністративний позов, відповідач вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивачем 18.06.2015 року не подавалось заяви про надання статусу безробітного.

Представники відповідача проти позову заперечили з викладених мотивів, просять у його задоволенні відмовити.

Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

14.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з метою пошуку роботи та працівником центру зайнятості ОСОБА_7 створено облікову картку №00043 як шукача роботи і надано консультацію з питань працевлаштування та рекомендовано ознайомитись з інформацією у секторі самостійного пошуку вакансій.

18.06.2015 року ОСОБА_6 повторно звернувся до Львівського міського центру зайнятості з метою реєстрації як безробітного та сприяння у працевлаштуванні, а працівником відповідача заповнено персональну картку, яка була створена 14.04.2015 року.

Згідно ОСОБА_8 №1 до згаданої персональної картки особистим консультантом ОСОБА_7 18.06.2015 року здійснено підбір підходящої роботи, прийнято рішення взяти участь у груповому профорієнтаційному заході центру зайнятості 19.06.2015 року та заплановано наступне відвідування центру зайнятості 24.06.2015 року.

При цьому, було складено акт від 18.06.2015 року у звязку з не підписання позивачем персональної картки, додатку №1 до неї та заяви про надання статусу безробітного.

19.06.2015 року позивачем було подано скаргу на неправомірні дії особистого консультанта.

Наступний раз позивач звернувся до центру зайнятості 02.11.2015 року з метою реєстрації як безробітного та сприяння у працевлаштування, на що відповідальним працівником цього ж числа заповнено в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку за №00030 та внесено у неї підписану ОСОБА_6 заяву про надання статусу безробітного від 02.11.2015 року.

Також, 02.11.2015 року позивачем було подано заяву про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.

При цьому, при здійсненні повторної реєстрації 02.11.2015 року позивача в центрі зайнятості як безробітного та сприяння у працевлаштуванні зясовано, що особистим консультантом ОСОБА_7 при здійсненні реєстрації 18.06.2015 року внесено заяву ОСОБА_6 про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, яка останнім не подавалась та не підписувалась. Як наслідок неправомірно було надано статус безробітного з 18.06.2015 року та призначено допомогу по безробіттю з 25.06.2015 року.

Відтак, наказом Львівського міського центру зайнятості від 16.11.2015 року за №НТ151116 визнано недійсними, зокрема, накази за №НТ150624 від 24.06.2015 року щодо надання статусу безробітного та за № НТ150625 від 25.06.2015 року щодо призначення допомоги по безробіттю.

Не погодившись зі згаданим наказом в частині визнання недійсними зазначених наказів позивач оскаржив його до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як передбачено ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Реалізація права на соціальний захист від безробіття передбачена, зокрема, Законом України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року №5067-VI та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року №1533-III .

Так, у відповідності до положень абзацу першого ч.2 ст.43 згаданого Закону, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Наведена норма вказує на те, що однією з умов надання статусу безробітного є наявність особистої заяви.

Згідно Переліку документів, з яких формується особова справа безробітного, що передається до відомчого архіву на зберігання, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 червня 2006 року №227, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 липня 2006 року за №801/12675, чинного до 14.03.2016 року, особова справа безробітного формується зі, зокрема, персональної картки особи, яка звернулася за сприянням у працевлаштуванні до центру зайнятості, та додатки до неї; заяви про надання (поновлення) статусу безробітного.

Відтак, згадана заява повинна знаходитись в особовій справі безробітного.

У судовому засіданні досліджувались обставини наявності заяви позивача про надання (поновлення) статусу безробітного, дати подання та підписання такої.

Так, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_9, яка у своїх показаннях вказала на те, що на столі лежав бланк не підписаної заяви про надання статусу безробітного під час конфліктної ситуації 18.06.2015 року.

Свідок ОСОБА_10 зазначив про те, що під час підписання ним акта про відмову від підписання позивачем ОСОБА_8 №1 до персональної картки, заяви на статус, позивача не було.

У свою чергу, ОСОБА_11 зазначила про те, що заяви позивача від 18.06.2015 року про надання статусу безробітного у його справі не було.

ОСОБА_12 також, повідомив суд про те, що заяви про надання статусу безробітного позивачу від 18.06.2015 року не було, за що ОСОБА_7 була притягнута до дисциплінарної відповідальності.

ОСОБА_13 зазначив, що заяви позивача про надання статусу безробітного від 18.06.2015 року в письмових матеріалах не було, а наказом, який в подальшому був скасований, було незаконно надано статус безробітного ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_14 у своїх показаннях зазначила про те, що позивачем заяви про надання статусу безробітного від 18.06.2015 року не подавалось, ним особисто така не підписувалась.

У свою чергу, сідок ОСОБА_15 також підтвердила обставини неподання заяви позивача про надання статусу безробітного 18.06.2015 року.

Свідка ОСОБА_7 суд не мав можливість допитати, з урахування положень ст.65 КАС України (не може через свої фізичні вади давати показання виписка №1071).

Обставини відсутності заяви позивача про надання статусу безробітного від 18.06.2015 року, також підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями ОСОБА_7; актом від 18.06.2015 року про відмову від підпису; пояснювальної записки ОСОБА_11; наказом від 24.12.2015 року за №359, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_6 згадана заява не подавалась.

Крім того, обставини відсутності заяви від 18.06.2015 року підтверджуються також аналізом поведінки позивача, а саме поданням заяви від 02.11.2015 року про надання статусу безробітного, яка вказує на нелогічність дій останнього, зокрема, подання двох заява про надання одного і того ж статусу в різний період.

На може судом братись до уваги обставина з приводу знищення ОСОБА_7 згаданої заяви позивача як помсти за притягнення її до дисциплінарної відповідальності, оскільки така обставина не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Більше того, вона спростовується обставиною щодо притягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності за незаконні рішення щодо надання статусу безробітного без заяви.

Не вказує, на подання заяви 18.06.2015 року наявність в матеріалах справи дублікату такої, оскільки такої форми законодавством не передбачено, а слово «дублікат» дописано вручну.

Також, не можуть бути покладені в основу судового рішення посилання позивача на його емоційний стан, неналежне виконання посадових обовязків ОСОБА_7, конфліктну ситуацію, яка склалась під час перебування у центрі зайнятості, норми міжнародного права, оскільки такі не спростовуються факту подання 02.11.2015 року вперше заяви про надання статусу безробітного, а не 18.06.2015 року, як вважає ОСОБА_6

З приводу посилань позивача на належність йому сум, які відраховувались зі заробітної плати до центру зайнятості, то суд в цій частині погоджується з ним, однак, однією з умов їх утримання є дотримання визначеного законодавством порядку, який не було дотримано.

Наведені обставини, дозволяють суду прийти до висновку, що субєктом владних управлінських функцій при прийнятті спірного наказу, щодо визнання недійсними рішень про надання статусу безробітного від 24.06.2015 року та про призначення допомоги по безробіттю від 25.06.2015 року, не було порушено норм чинного законодавства, оскільки позивачем було подано заяву про надання статусу безробітного вперше 02.11.2015 року, а заява від 18.06.2015 року позивачем не подавалась.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування наказу.

Як наслідок не підлягають задоволенню і похідні вимоги позовної заяви про спонукання до вчинення дій.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити з позивача.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

3. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04 листопада 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк