Справа № 802/1367/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 жовтня 2016 р. Справа № 802/1367/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К. А. Тімірязєва

до: Вінницької міської виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про: визнання акту перевірки недійсним, визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К. А. Тімірязєва до Вінницької міської виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання акту перевірки недійсним та визнання протиправними дій.

24.10.2016 року за вх. №22967 представник позивача подав заяву про зміну позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду як така, що відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, з рахуванням заяви про зміну позовних вимог позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Вінницької міської виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо направлення листа - вимоги №04/558 від 10.08.2016 року в частині вимог по поверненню коштів в загальній сумі 14905,80 грн. - по путівкам санітарно - курортного лікування та оздоровлення, що фінансуються Фондом за операціями до 01.01.2015 року, з яких: частковою вартістю 4284 грн. для лікування ОСОБА_7 та ОСОБА_8; частковою вартістю 10621,80 грн. для лікування ОСОБА_9 та її сина ОСОБА_10;

- скасувати лист вимогу №04/558 від 10.08.2016 року в частині вимог по поверненню коштів в загальній сумі 14905,80 грн. - по путівкам санітарно - курортного лікування та оздоровлення, що фінансуються Фондом за операціями до 01.01.2015 року, з яких: частковою вартістю 4284 грн. для лікування ОСОБА_7 та ОСОБА_8; частковою вартістю 10621,80 грн. для лікування ОСОБА_9 та її сина ОСОБА_10

Позовні вимоги мотивовані тим, що Вінницькою виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проведено перевірку позивача по коштах Фонду за результатами якої складений ОСОБА_10 від 05.08.2016 та винесено Лист - вимогу від 10.08.2016 №04/558.

На думку позивача, Лист - вимога Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в частині зобов'язання по поверненню коштів в загальній сумі 14905,80 грн. по путівкам санітарно - курортного лікування та оздоровлення, що фінансуються Фондом за операціями до 01.01.2015 року є безпідставно сформованою та підлягає скасуванню, а дії відповідача по направленню такої вимоги є протиправними.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та пояснили суду, що відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", який був чинним у період порушення, працівники бібліотеки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 мали право на саніторно - курортне лікування, що в розумінні ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю по відношенню до інший цінностей, зокрема, грошових коштів. Так, часткова оплата путівок працівниками бібліотеки відбулася із незначною відстрочкою, про яку своєчасно повідомили Комісію. Відстрочка була зумовлена необхідністю в отриманні заробітної плати. В контексті поважності й достовірності існування стану тимчасової неплатоспроможності, по неможливості здійснення платежів працівниками бібліотеки у відповідний момент часу комісія виходила з положень чинного законодавства про працю, діючого графіка заробітної плати в установі та враховуючи статус повної зайнятості працівників чим обумовлено єдине джерело доходу у вигляду заробітної плати.

Також, представник позивача просив суд звернути увагу на те що, у оскаржуваній вимозі Вінницькою міською виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не враховано, що хоч Вінницькою обласною універсальною науковою бібліотекою ім. К. А. Тімірязєва і був порушений порядок видачі путівок санаторно - курортного лікування, однак відсутнє порушення порядку використання страхових коштів, оскільки працівниками пройдено лікування та здійснено часткову оплату вартості путівки. Кошти використанні за призначенням.

Водночас оскаржувана лист-вимога не відповідає критеріям щодо її форми, оскільки на думку представника позивача, не містить визначених сум щодо кожного із порушень. Крім того, представник у своїх поясненнях вказав, що відповідачем у листі - вимозі наведено норми законодавства, які на момент перевірки втратили свою чинність та норми, що були чинними без відповідного розмежування та прив'язки до конкретного порушення.

Також представник позивача додатково зазначив у своїх поясненнях, що дії відповідача по визначенню фінансових порушень з боку позивача є неправомірними та такими, що порушують законні права та інтереси останнього.

Враховуючи викладене представники позивача просили суд адміністративний позов задовольнити повністю.

Представники відповідача заперечували про позову з підстав, наведених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи. Просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до переконання, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, з метою реалізації положень статті 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на підставі пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженої постановою правління Фонду від 22.12.2010 року №29 та згідно з планом - графіком проведення перевірок страхувальників спеціалістами Вінницької міської виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснено перевірку у Вінницькій обласній універсальній науковій бібліотеці ім. К. А. Тімірязєва.

За результатами проведеної перевірки складено ОСОБА_10 від 05.08.2016 року.

Керуючись вимогами п. 6 ст. 10 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування" Вінницькою міською виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на підставі акту перевірки від 05.08.2016 року до Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К. А. Тімірязєва було направлено лист - вимогу від 10.08.2016 року вих. №04/558 про усунення виявлених порушень законодавства про соціальне страхування та відшкодування коштів Фонду у сумі 20 133 грн. 33 коп. з яких 5227, 53 грн. - по оплаті листків непрацездатності та 14905,80 грн. - по путівках на санітарно - курортне лікування, що фінансуються Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Вінницькою обласною універсальною науковою бібліотекою ім. К. А. Тімірязєва 19.08.2016 року виконано лист - вимогу від 10.08.2016 року в частині відшкодування часткової слати листів непрацездатності в сумі 5227,53 грн. Разом з тим, позивач не погоджуючись із Вимогою від 10.08.2016 року в частині повернення коштів в сумі 14905,80 грн. по путівках санітарно - курортного лікування та оздоровлення подано до Вінницької міської виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заперечення від 16.08.2016 року вих. №321.

Листом від 25.08.2016 року за №04/589 Вінницькою міською виконавчою дирекцією Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заперечення позивача залишено без задоволення, а вимогу від 10.08.2016 року №04/558 - без змін.

На переконання позивача, Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності безпідставно, в порушення вимог чинного законодавства України сформовано та направлено на адресу Вінницької міської виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вимогу від 10.08.2016 року №04/558 в частині зобов'язання в розмірі 14905,80 грн. по путівках на санітарно - курортне лікування, що стало підставою для звернення до суду із заявленими позовними вимогами.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Правові основи надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей, відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 року №2240, що був чинним на момент виникнення правовідносин (далі по тексту - Закон №2240).

Згідно з ст. 47 Закону №2240 для забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду. Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань. Обсяг коштів для забезпечення оздоровчих заходів визначається бюджетом Фонду.

Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 лютого 2009 року №12 затверджено "Порядок отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності" (далі - Порядок № 12).

Згідно з п. 1.1 Порядку №12 цей Порядок визначає умови отримання застрахованими особами і членами їх сімей (а також особами, які навчаються у вищому навчальному закладі) санаторно-курортного лікування, сплаченого за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відповідно до Закону №2240.

Відповідно до п. 4.1 Порядку №12 рішення про виділення путівки застрахованій особі приймає комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування), на підставі особистої заяви та довідки для одержання путівки (форма №070/о, затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 27.12.1999 року №302 "Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)") (далі - медична довідка).

Згідно з п. 4.13 Порядку №12 часткова оплата вартості путівки до санаторію вноситься до каси страхувальника за основним місцем роботи застрахованої особи, а при відсутності каси - через установу банку на транзитний рахунок органу Фонду за місцем обліку страхувальника. Часткова оплата вартості путівки до санаторію-профілакторію вноситься до каси підприємства, на утриманні якого перебуває цей санаторій-профілакторій.

При цьому п. 4.14 Порядку №12 передбачено, що за відсутності квитанції до прибуткового касового ордера або квитанції про часткову оплату вартості путівки застрахованій особі путівка не видається.

ОСОБА_11 перевірки від 05.08.2016 року слідує, що Вінницькою обласною універсальною науковою бібліотекою ім. К.А. Тімірязєва, з порушенням ч. 1 ст. 47, ч. 3 ст. 50 Закону №2240, п. 4.14 Порядку №12 , за накладною №0002 від 03.01.2013 року видано путівку №052718 на санітарно - курортне лікування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (поділ путівки між чоловіком та дружиною, працівниками бібліотеки) в санаторій "Центр медичної реабілітації та санітарного лікування "Трускавецький" (Львівська область) вартість 5355 грн. (часткова сплата становить 1071 грн.) з терміном оздоровлення з 20.01.2013 року по 31.01.2013 року без пред'явлення квитанції до прибуткового касового ордера або квитанції про часткову оплату вартості путівки.

Так, перевіркою встановлено, що часткову оплату такої путівки було здійснено лише 13.03.2013 року, тобто через 68 днів після тримання путівки, що підтверджується квитанцією №7585.156.1. У зв'язку із зазначеним Фондом не прийнято до зарахування часткову вартість путівки у сумі 4284 грн. (5355 грн. - 1071 грн.).

З порушенням ч. 1 ст. 47, ч. 3 ст. 50 Закону №2240, п. 4.14 Порядку №12, за накладною №0369 від 26.03.2014 року видано путівку №409920 на санітарно - курортне лікування ОСОБА_9 із її сином ОСОБА_10 в санаторій "Авангард" (м. Немирів, Вінницька область) вартістю 11802 грн. (часткова сплата становить 1180, 20 грн.) з терміном оздоровлення з 16.04.2014 року по 06.05.2014 року без пред'явлення квитанції до прибуткового касового ордера або квитанції про часткову оплату вартості путівки.

Фондом у ході перевірки виявлено, що часткову оплату такої путівки було здійснено лише 28.04.2014 року, тобто через 12 днів після заїзду до санаторію, що підтверджується квитанцією від 28.04.2014 року. У зв'язку із зазначеним Фондом не прийнято до зарахування часткову вартість путівки у сумі 10621,80 грн. (11820 грн. - 1180,20 грн.).

Представниками позивача у ході судового розгляду не заперечували щодо прострочення сплати часткової вартості путівок зазначеними працівникам бібліотеки. Крім того, представниками позивача не спростовано порушення страхувальником вимог Закону №2240 та Порядку №12.

Натомість, обґрунтовуючи свою позицію представники Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К. А. Тімірязєва посилалися на те, що працівники бібліотеки повідомили комісію про неможливість своєчасної оплати часткової вартості путівки у зв'язку із необхідністю в отриманні заробітної плати як єдиного джерела доходу.

Суд критично оцінює такі посилання представників позивача з огляду на таке.

Судом у ході розгляду справи досліджено пояснення від 16.08.2016 року Комісії із соціального страхування Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К. А. Тімірязєва у 2013 році та встановлено, що путівка №052718 для лікування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за накладною №0002 від 03.01.2013 року в санаторії "Трускавецький ЦМР та СЛ "Здравіє" була видана працівникам без квитанції про оплату за умовою, що оплата буде здійснена наступного дня (а.с. 35).

Разом з тим, як встановлено проведеною перевіркою та не заперечувалося в ході судового розгляду справи, часткову оплату вартості путівки було проведено не наступного дня, а через 68 днів після заїзду до санаторію.

Щодо путівки №409920 для лікування ОСОБА_9 та її сина ІНФОРМАЦІЯ_1 у санаторії "Авангард", комісією повідомлено, що заявка на путівку була складена завчасно ще у жовтні 2012 року. 26.03.2014 року дана путівка була отримана з Ленінського відділення МВВД ФСС з ТВП і видана страхувальнику. Оскільки на той час ОСОБА_12 не мала коштів на оплату путівки, а необхідність лікування її та сина була нагальною, комісією прийнято рішення видати путівку.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що положеннями Закону №2240 та Порядку №12 не передбачено можливості відстрочення термінів оплати часткової вартості путівки, натомість п. 4.14 Порядку №12 визначено, що за відсутності квитанції до прибуткового касового ордера або квитанції про часткову оплату вартості путівки застрахованій особі путівка не видається.

Водночас, відповідно до п. 6.1 Порядку №12 обов'язок здійснювати контроль за розподілом, видачею, використанням путівок, здійснення часткової оплати вартості путівок на підприємстві покладено на комісію із соціального страхування.

Таким чином, враховуючи, що комісії із соціального страхування Вінницької обласної універсальної бібліотека ім. К.А. Тімірязєва було відомо про терміни заїзду по путівкам та відсутність законодавчо врегульованої можливості видачі такої путівки без часткової оплати її вартості, суд прийшов до переконання, що надання путівки працівникам здійснено з порушенням вимог Порядку №12.

Вимогами п. 2.8 Порядку №12 передбачено, що виконавча дирекція Фонду та виконавчі дирекції відділень Фонду мають право створювати резерв путівок до 2 відсотків від загальної їх кількості, передбаченої планом розподілу, без урахування путівок до реабілітаційних відділень санаторно-курортних закладів.

У разі письмової відмови страхувальника від запланованої путівки відповідною районною, міжрайонною, міською виконавчою дирекцією відділення Фонду здійснюється її перерозподіл іншому страхувальнику згідно з наданою заявкою (п. 2.9 Порядку №12).

Тобто Порядком №12 передбачена можливість відмовитися від запланованої путівки за вмотивованої причини. Натомість, оплата часткової вартості путівки є обов'язком, інакше така путівка не видається.

Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" встановлено відповідальність саме за порушення порядку використання страхових коштів.

Згідно з п. 6.2 Порядку № 12 сума витрат Фонду за путівки, що видані з порушенням цього Порядку, у тому числі не використані, не приймається до заліку та відшкодовується за рахунок страхувальника.

Відтак, суд дійшов переконання, що оскільки позивачем був порушений порядок видачі (отримання) застрахованою особою путівок санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, то вимога від 10.08.2016 року, сформована відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства України. Підстави для визнання її протиправною відсутні.

Суд критично оцінює посилання позивача на статтю 250 Господарського кодексу України, якою передбачено, що адміністративно - господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушень, але не пізніше одного року з дня вчинення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків передбачених законом.

Проте, в даних правовідносинах позивач не виступає суб"єктом господарювання, а відтак положення статті 250 Господарського кодексу України не застосовуються. Право Фонду вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування передбачене саме Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зокрема, пунктом 6 частини 1 статті 10.

Крім того, фінансові санкції в даному випадку до позивача не застосовувались.

Визначаючись щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій Вінницької міської виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо направлення листа - вимоги №04/558 від 10.08.2016 року в частині вимог по поверненню коштів в загальній сумі 14905,80 грн. - по путівкам санітарно - курортного лікування та оздоровлення, що фінансуються Фондом за операціями до 01.01.2015 року, з яких: частковою вартістю 4284 грн. для лікування ОСОБА_7 та ОСОБА_8; частковою вартістю 10621,80 грн. для лікування ОСОБА_9 та її сина ОСОБА_10, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Положеннями частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, у ході судового розгляду адміністративної справи судом встановлено правомірність формування Фондом листа - вимоги №04/558 від 10.08.2016 року в частині вимог по поверненню коштів в загальній сумі 14905,80 грн. - по путівкам санітарно - курортного лікування та оздоровлення, що фінансуються Фондом за операціями до 01.01.2015 року, з яких: частковою вартістю 4284 грн. для лікування ОСОБА_7 та ОСОБА_8; частковою вартістю 10621,80 грн. для лікування ОСОБА_9 та її сина ОСОБА_10

Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я.

Зокрема, статтею 10 Закону визначено права та обов'язки Фонду соціального страхування України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 зазначеної статті Закону фонд соціального страхування має право вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.

Частиною 2 ст. 10 Закону передбачено, що Фонд зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів; вживати заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду; контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування; стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідачем з метою виконання обов'язку, що покладений на нього Законом, сформовано та направлено на адресу позивача лист - вимогу від 10.08.2016 року про усунення порушень виявлених у ході проведеної перевірки із посиланням на наслідки її невиконання. При цьому відповідач в оскаржуваній вимозі зазначив про необхідність вжиття заходів з усунення порушень. Також вказав на наслідки не виконання вимоги, які можуть статися у майбутньому.

Відтак, твердження позивача щодо порушення його прав винесеною вимогою та які супроводжуються погрозами зі сторони Фонду є помилковими.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач надсилаючи лист - вимогу №04/558 від 10.08.2016 року в частині вимог по поверненню коштів в загальній сумі 14905,80 грн. - по путівкам санітарно - курортного лікування та оздоровлення на адресу позивача діяв в межах повноважень, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а відтак підстави для задоволення вимоги Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К. А. Тімірязєва про визнання дій відповідача протиправними - відсутні.

Щодо позиції позивача про обов"язок відповідача в даних правовідносинах застосувати положення ст. 3 Конституції України, то суд зважає на таке.

Так, відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Разом з тим, Фондом здійснено перевірку страховика - Вінницької обласної універсальної бібліотека ім. К.А. Тімірязєва щодо правомірності використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, використання путівок на санаторно-курортне лікування та правильності ведення їх обліку, щодо правомірності отримання та використання путівок на санаторно-курортне лікування.

У зв'язку із чим суд відхиляє твердження позивача щодо обов'язку відповідача застосовувати до правовідносин, що склалися положень статті 3 Конституції України.

Суд також критично оцінює посилання представника позивача на протиправність листа - вимоги з тих мотивів, що лист не містить визначених сум щодо кожного із порушень з огляду на таке.

Положеннями чинного законодавства України про соціальне страхування не затверджено обов"язкової форми та змісту такої листа - вимоги Фонду. Суми, що підлягають відшкодуванню позивачем, описані у ОСОБА_10 перевірки, де і конкретизовані порушення із посиланням на приписи нормативно - правового акту.

При цьому, слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ході судового розгляду адміністративної справи судом встановлено, що відповідач здійснюючи заходи з перевірки дотримання Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К. А. Тімірязєва порядку видачі путівок санаторно - курортного лікування не допущено порушень вимог Закону, а рішення за результатами такої перевірки прийняте у межах, наданих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Також, суд відмічає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи, що позивачем в ході судового розгляду адміністративної справи не було належними чином доведено та обґрунтовано відповідних підстав для визнання протиправними дій та часткове скасування оскаржуваної вимоги від 10.08.2016 року, а відповідач у свою чергу належним чином спростував усі доводи позивача, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 94 КАС України, у звязку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна