Справа № 2а-852/12/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2012-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 березня 2012 року № 2а-852/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовом Національного університету біоресурсів і природокористування України
до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.01.2011р. №
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний університет біоресурсів і природокористування України звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва № від 13.01.2011 р.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене ДПІ у Голосіївському районі м. Києва із порушенням чинного законодавства України, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що позивачем було безпідставно сформовано податковий кредит у сумі 190 282,00 грн., що були сплачені контрагенту з податку на додану вартість, за угодою, яку відповідачем кваліфіковано як нікчемну.

Відповідач в судове засідання не прибув, явку належним чином уповноваженого представника до суду не забезпечив, заперечень на позов не надав, повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 35, 37 КАС України.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва (далі відповідач) було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Національного університету біоресурсів і природокористування України з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності нарахування податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Луна-09»за період з 01.08.2011 р. по 31.08.2011 р. За результатами якої складено акт перевірки від 26.12.2011р. №599/1-23-30-00493706.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.01.2011р. №, яким позивачу визначено суму податкове зобов'язання зі сплати податку на додану вартість у розмірі 237 853,00 (190 282,00 грн. - основний платіж, 47571,00грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення мотивовано наступним.

Актом перевірки зазначено, що Позивачем завищено податковий кредит за серпень 2011 року у розмірі 190 282,00 грн. у звязку з порушенням пп.14.1.191, п.14.1, ст. 14, п. 185.1 ст. 185, пп. 187.1.а п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.3, 198.6 ст.198, п.201.6 ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755- IV (із змінами та доповненнями).

Крім того, в акті перевірки зазначено, що у період, за який проводилася перевірка, відповідно до свідоцтва ТОВ «Луна-09»про реєстрацію платника податку на додану вартість від 15.09.2009 р. №100244838, виданого ДПІ у м. Сімферополі, анульовано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 31.08.2011 р. Також, зазначено, що 23.09.2011 р. порушено кримінальну справу №0004 за ч. 3 ст. 212 КК України, накладено арешт на рахунки ТОВ «Луна-09».

Основним постачальниками відвантаженої продукції ТОВ «Луна-09»були ТОВ «ТД Одеський кабельний завод «Одескабель», ПП «Термінал-Крим», ТОВ «Внєшпромімпорт», ТОВ «ЮПБ-Оіл», ТОВ «Загіп»діяльність яких була визнана нікчемною та придворною, та такою, що протирічить інтересам держави та суспільства.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між Позивачем (Покупець) та ТОВ «Луна-09» (Продавець) укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти №389/04-2011 від 28.04.2011 року (надалі по тексту Договір №389/04-2011).

У відповідності до п.1.1 Договору №389/04-2011, Продавець зобовязується у 2011 р. поставити Покупцю товар, а Покупець - прийняти і оплатити товар: ПММ ДК 016-97 КОД 23.20.1 «Продукти нафто перероблення рідкі»(бензини моторні, паливо дизельне: бензин марки А-76 (80), дизельне паливо (талони), А-95 (талони)).

Згідно п. 1.2 Договору №389/04-2011, найменування (номенклатура, асортимент) товару: (А-76 (80) - 8,604 грн. х 85000л = 731349,00 грн., дизельне паливо 8,70 грн. х 450 000 л = 3915000,00 грн., дизельне паливо (талони) 9,348 грн. х 24000 л = 224352,00 грн., А-95 (талони) 9,852 грн. х 30 000 л = 295560,00 грн.).

Кількість товару: дизельне паливо 450 000 л; дизельне паливо (талони) 24 000 л; бензин А-76 (80) 85 000 л; бензин А-95 (талони) 30 000 л.

Відповідно до п. 3.1 Договору №389/04-2011, ціна цього Договору становить 5166252,00 грн., у тому числі: ПДВ 861042,00 грн.; (А-76 (80) 8,604 грн./л; дизельне паливо 8,70 грн./л; дизельне паливо (талони) 9,348 грн./л; А-95 (талони) 9,852 грн./л.

Згідно п. 5.1 вищезазначеного Договору, строк поставки товару: 1 (один) робочий день з дня подачі заяви Покупцем та п. 5.2 Договору, місце поставки товару: ПФ НУБіП України «КАТУ», смт. Аграрне, м. Сімферополь, АРК.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, що при підписанні договору та при проведенні процедур відкритих і доступних торгів, останнім як і іншими учасниками торгів були надані документи, що підтверджують факт реєстрації та статус платника ПДВ, а саме: Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи - ТОВ «Луна-09»серія А00 №635807, Свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ ТОВ «Луна-09»№100244838 від 15.09.2009 р.

Поставка продукції здійснювалась силами Постачальника за місцем знаходження складу Покупця за адресою: м. Сімферополь, смт. Аграрне, ПФ НУБіП України відповідно до заявок та виробничої необхідності.

Зобовязання сторін за Договором були виконані належним чином та в повному обсязі, а товар поставлявся в повному обємі, що підтверджується видатковими накладними, реєстрами платіжних доручень, податковими накладними, Актами, товарно-транспортними накладними, рахунками-фактури, які містяться в матеріалах справи.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби, процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:

1. Встановлення факту здійснення господарської операції.

2. Встановлення спеціальної податкової правосубєктності учасників господарської операції.

3. Встановлення звязку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Законом, що визначає платників податку на додану вартість, обєкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку,

На підставі викладеного відповідач дійшов висновку, що угода, укладена ТОВ «Луна-09», була спрямована на не реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а на зменшення суми податків, що підлягають сплаті до бюджету, а отже, діяли з метою, спрямованою на приховування отриманих доходів від оподаткування. Оскільки така мета суперечить одному з основних принципів існуючого суспільного ладу, вона є суперечною інтересам держави і суспільства та підлягає визнанню недійсною із застосування наслідків, передбачених статтею 208 Господарського кодексу України.

Суд не погоджується з позицією відповідача щодо нікчемності вищезазначених договорів з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобовязаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, установлених законом.

За змістом частини 1 статті 228 Цивільного кодексу України (далі ЦК), правочин спрямований на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною 2 згаданої статті, є нікчемним.

Як зазначено у частині 2 статті 215 ЦК, визнання судами нікчемних правочинів недійсними не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім повязаних з його недійсністю.

Акт перевірки не містить жодних посилань, з яких підстав відповідач вважає угоди, здійснені позивачем, нікчемними правочинами, в чому саме, на думку відповідача, дана угода порушує публічний порядок.

Зокрема, в акті перевірки відсутні посилання на ухиляння контрагентами позивача від уплати податків та зборів, визначення їм податкових зобовязань, винесення вироків посадовим особам підприємств за фактом ухиляння від сплати податків, порушенням кримінальних справ за фактом ухиляння від сплати податків та зборів, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угод з метою, що порушує публічний порядок.

Даний товар, придбаний позивачем, не є обмеженим в цивільному обороті, отриманим внаслідок вчинення злочину, сама по собі операція з купівлі продажу також не може бути визначена судом як порушення встановленого порядку.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку зокрема придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Судом встановлено, що отримання та використання палива підтверджується наявністю в ПФ НУБ і П України нафтосховища ємкість якого складає 270 т. Для зберігання дизпалива, 150 т. для зберігання бензину, наявністю 66 одиниць автотранспорту та 60 одиниць сільгосптехніки, 3016 га земель сільськогосподарського призначення, путніми листами на сільгосптехніку та автотранспорт, звітами підзвітних осіб та іншими документами.

Крім того, Позивач звертає увагу, що перевірка проводилася Позивача за адресою м. Київ, вул. Героїв Оборони, 15, де розташоване НУБ і П України, а всі первинні документи знаходяться в відокремленому підрозділі ПФ НУБ і П України «Кримський агротехнологічний університет»у м. Сімферополь, смт. Аграрне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не зясував дані обставини, що призвело до помилкового висновку про неможливість позивачем здійснення господарської операції з поставки природного газу.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу їх покупця, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Отже, податкові накладні, які містяться в матеріалах справи складені у відповідності з порядком, встановленим ст. 201.4 Податкового кодексу України, реквізити даних податкових накладних відповідають вимогам первинних документів, які передбачено ст. 9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». ТОВ «Луна-09», було зареєстроване у встановленому порядку платником податку на додану вартість в період заключення договору та поставки товару, а отже мало право видавати податкові накладні.

Також, у Акті перевірки відсутні будь-які відомості щодо анулювання свідоцтва платника ПДВ даної юридичної особи в момент укладання договору, також відсутні відомості про визнання недійсними її установчих документів.

Крім того, судом не приймаються посилання відповідача в акті перевірки на факт нікчемності угоди між Позивачем, ТОВ «Луна-09»та поставщиками останнього (ТОВ «ТД Одеський кабельний завод «Одескабель», ПП «Термінал-Крим», ТОВ «Внєшпромімпорт», ТОВ «ЮПБ-Оіл», ТОВ «Загіп»), де податковий орган дійшов висновку, що укладені договори не спричиняють реального настання правових наслідків та є нікчемними. Враховуючи позицію Вищого адміністративного суду України викладену в листі від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України», де вказується на те, що не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи, позивачем у перевіряємому періоді належним чином та у встановленому законом порядку подавалась податкова звітність, зокрема декларації з податку на додану вартість та розшифровки податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, при цьому жодних зауважень з приводу відсутності податкових накладних, на підставі яких у перевіряємому періоді позивачем віднесено суми сплаченого ПДВ до податкового кредиту, чи невідповідності таких накладних встановленим вимогам у податкового органу відсутні.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про безпідставність висновків податкового органу про неможливість віднесення до податкового кредиту сум сплаченого ПДВ в разі не сплати контрагентом податкових зобовязань, а тому податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіїському районі м. Києва № НОМЕР_1 від 13.01.2011 р. підлягає скасуванню в повному обсязі.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. за №В/9991/1186/11, в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20.09.2011 р. за №К/9991/2957/11, в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 05.10.2011 р. за №К/9991/14602/11.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог. Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва № від 13.01.2011 р.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук