Справа № 189/1395/16-а
Суддя: Лукінова К. С.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/1395/16-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

31.10.2016 року Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Лукінова К.С.,

при секретарі Копиця С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька про захист прав в трудових відносинах, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька про захист прав в трудових відносинах. В обґрунтування позову зазначила, що з 01.08.2012 року перебуває на посаді головного спеціаліста відділу призначення пенсій в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька. З 11.08.2014 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною віком до трьох років, підстава наказ № 15-вн, від 07.08.2014 року. У зв'язку із проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, з метою збереження свого життя вона вимушена була виїхати до Покровського району Дніпропетровської області. З 27.11.2014 року вона набула статусу тимчасово переміщеної особи. З 16.04.2015 року вона зареєструвалася на постійне місце проживання за вказаною в заяві адресою, відповідно позбувшися статусу тимчасово переміщеної особи. На цей час вона постійно мешкає за вказаною в заяві адресою разом із двома неповнолітніми дітьми. В неї виникла необхідність звільнення з посади головного спеціаліста відділу призначення пенсій в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька, оскільки вона не отримує заробітну плату по причині перебування у відпустці для догляду за дитиною віком до трьох років а коштів соціальної допомоги не вистачає на необхіде. Із відповідною заявою про розірвання трудового договору вона звернулася до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Їй надано письмову відповідь та роз'яснено, що Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька змінило юридичну адресу з м. Донецьк на м. Костянтинівка, але керівний склад працівників означеного управління відсутній. Також надано роз'яснення про розірвання трудового договору в судовому порядку. Вона особисто відвідала Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька за їх новою адресою в м. Костянтинівка, але не знайшла взагалі нікого із персоналу управління. За таких умов, вона не має іншого виходу окрім розірвання трудового договору в судовому порядку, оскільки спірні правовідносини в силу обставин, які склались на території Донецької та Луганської областей, належним чином не урегульовані.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін, за наявними у справі матеріалами.

У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюються на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно п.15 ст.3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наданої копії трудової книжки вбачається, що позивач є державним службовцем та 02.10.2012 року їй було присвоєно 15 ранг - має місце спір про проходження та звільнення з публічної служби.

Згідно копії трудової книжки, позивача було призначено на посаду головного спеціаліста відділу з призначення пенсії, на підставі наказу №72-0 від 01.08.2012 року. (а.с.7)

Згідно копії листа-відповіді Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області видно, що ОСОБА_1 роз'яснено, що Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька змінило юридичну адресу з м. Донецьк на м. Костянтинівка, але керівний склад працівників означеного управління відсутній. Також надано роз'яснення про розірвання трудового договору в судовому порядку. (а.с. 8-9)

Згідно копії наказу Управління пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька №15-вн від 07.08.2014 року, ОСОБА_1 з 11.08.2014 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною віком до трьох років. (а.с.10).

Відповідно до копії довідки від 27.11.2014 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1 набула статусу тимчасово переміщеної особи. (а.с.12)

За твердженнями позивачки та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1, 16.04.2015 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивач не є внутрішньо переміщеною особою, тому цей спір належить вирішувати на підставі загальних принципів трудового та адміністративного законодавства.

Відповідно до статті 2 КЗпП України право громадян України на працю - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Статтею 5 КЗпП України встановлені гарантії забезпечення права громадян на працю. Зокрема, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України вільний вибір виду діяльності.

Згідно з статтею 22 КЗпП України забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Відповідно до КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Положення Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 21 Конституції України визначено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Незадоволення заяви позивачки про її звільнення не дає змоги позивачу використати передбачені Конституцією України законні права, зокрема права на працю.

Згідно з приписами частини третьої статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ураховуючи, що під час судового розгляду справи встановлено фактичне припинення трудових відносин між позивачем та відповідачем, зважаючи на ту обставину, що заяву про звільнення позивач не має змоги направити відповідачу, у зв'язку з відсутністю складу працівників управління, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання припиненим трудового договору на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька про захист прав в трудових відносинах - задовольнити.

Трудовий договір, укладений між ОСОБА_1, Іпн. НОМЕР_2 та Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Донецька, розірвати з ініціативи працівника на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя К.С. Лукінова