Справа № 815/3763/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3763/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунько О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 581 о/с від 30.06.2016 року та поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (надалі по тексту - відповідач або ГУНП в Одеській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 581 о/с від 30.06.2016 року в частині звільнення слідчого СВ Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідно до Закону України від 02.07.2015 року № 580-УІІІ «Про Національну поліцію» за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) поновивши його на вказаній посаді.

В обґрунтування вимог, позивач в цілому зазначив, що наказом начальника ГУНП в Одеській області № 581 о/с від 30.06.2016 року слідчого СВ Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України від 2 липня 2015 року №580-УІІІ «Про Національну поліцію» за п.6 ч. 1 ст.77 (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.). Позивач зазначає, що дисциплінарне стягнення накладено всупереч вимог Закону України «Про Національну поліцію», а на підставі Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІУ, що є прямим порушенням вимог діючого Законодавства України. Позивач зазначає, що він не ознайомлений з висновками по результатам службового розслідування, також йому відомо, чи проводилось воно взагалі. Окрім того, вина позивача не доведена, так як твердження що він є особою з низькими морально-діловими якостями не співпадає з присвоєнням йому звання капітана поліції, наявністю заохочень, а також відсутністю дисциплінарних стягнень. Твердження в наказі про вимагання та отримання неправомірної вигоди як доведеного факту не відповідає вимогам законодавства, так як винність ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого йому злочину не доведена вироком суду.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав та просив суд в його задоволенні відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях на позов, які в цілому обґрунтовані тим, що ГУНП в Одеській області було проведено службове розслідування у відповідності до вимог Інструкції та Дисциплінарного статуту, у передбачені строки затверджено висновок, реалізований дисциплінарним наказом № 1277 від 06.06.2016 року, який став підставою для видання у межах повноважень наказу ГУНП в Одеській області № 581 о/с від 30.06.2016 року про звільнення позивача з 01.07.2016 року. У висновку службового розслідування зазначені відомості, підтверджені документально щодо обставин, які стали підставою для призначення такого, зокрема, факту вимагання і отримання позивачем неправомірної вигоди, а також достовірно встановлено, що вони мали місце. При цьому, у названому висновку конкретизовані положення законодавства та посадові обовязки, які було порушено позивачем з посилання на конкретні положення законодавства та посадові обовязки, які було порушено позивачем з посилання на конкретні норми законів та підзаконних нормативно-правових актів, наказів, вимог посадової інструкції, тощо. Зазначені вимоги було суворо дотримані ГУНП в Одеській області.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Позивач проходив службу в органах Національної поліції України, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори з відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Одеській області щодо її проходження, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, накладення дисциплінарних стягнень під час її проходження згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Наказом начальника ГУНП в Одеській області від 07 листопада 2015 року за № 137 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду слідчого Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, з присвоєнням спеціального звання капітан поліції. З дня видання цього наказу позивач проходить службу в Національної поліції України в зазначеній посаді.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року за № 580-VIII службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Пунктом 1 наказу ГУНП в Одеській області від 06.06.2016 року за № 1277 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області», за грубі порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. 6, ч, 1 ст. 8, ч. 1 ст. 18 та п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-1V, що виразилось в низьких морально-ділових якостях, ігноруванні вимог законодавства України, вступі у неділові стосунки з ОСОБА_2, вимаганні та отриманні, в останньої неправомірної вигоди за непритягнення ОСОБА_3Б до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 2, п. 8 ст. 12, ст. 13, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, прийнято рішення - капітана поліції ОСОБА_1, слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч, 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 96-97).

Зазначений наказ реалізований наказом начальника ГУНП в Одеській області № 581 о/с від 30.06.2016 року, яким капітана поліції ОСОБА_1, слідчого Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з 01.07. 2016 року звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про національну поліцію» (а.с. 11).

Позивач, вважаючи наказ відповідача № 581 о/с від 30.06.2016 року в частині його звільнення зі служби в поліції протиправним, оскаржив його до суду, вимагаючи його скасування та поновлення позивача на займаній посаді.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд погоджується з підставами звільнення позивача зі служби в поліції та вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходячи з наступного.

Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з п. 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, до затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року за № 3460-1У (далі за текстом - Дисциплінарний статут ОВС України).

Відповідно до положень ст.ст. 2, 5 Дисциплінарного статуту ОВС України, підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби».

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

До того ж, основні обов'язки поліцейського закріплені у частині 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої, поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073. Відповідно до п. 2.2.1. п. 2.2 п. 2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.

Згідно до п. 8.1. п. 8 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Відповідно до п.п. 6.3.5 п. 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України особа рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, стосовно якої проводиться службове розслідування має право за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що наказ ГУНП в Одеській області від 06.06.2016 року за № 1277 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області», вмотивований службовим розслідуванням проведеним за фактом затримання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_1, за результатами якого складного висновок за службового розслідування, який затверджено 26.05.2016 року (а.с. 90-94).

Як вбачається з висновку службового розслідування, 27.02.2016 року о 03:35 год. до чергової частини Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП звернувся ОСОБА_4 із заявою про крадіжку невстановленою особою його речей (мобільні телефони «SAMSUNG» та «SAMSUNG GALAXY S6») та грошових коштів під час його перебування у приміщенні бару «Момбаса», розташованого в м. Одесі по вул. Висоцького, 2/а. На місце події було направлено автопатруль «Благо-0412» у складі працівників УПП в м. Одесі, які по гарячим слідам затримали ОСОБА_3 та доставили її до чергової частини Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП, де остання надала правдиві свідчення щодо обставин скоєння злочину (ЄО ВП № 6017 від 27.02.2016 року). Того ж дня слідчим відділом Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП відомості за вказаним фактом були внесені до ЄРДР за № 0001286 за ч. 1 ст. 185 КК України. Після допиту ОСОБА_3 була відпущена під зобовязання.

Проведення досудового розслідування за кримінальним провадженням № 0001286 керівництвом Суворовського ВП в м. Одесі було доручено капітану поліції ОСОБА_1, який 28.03.2016 року повідомив ОСОБА_3 про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

07.04.2016 року мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернулась до прокуратури Одеської області із заявою відносно капітана поліції ОСОБА_1, який вимагав у неї неправомірну вигоду за закриття кримінального провадження № 0001286, розпочатого 27.02.2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_3 Того ж дня першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Одеської області відомості за зверненням ОСОБА_2 були внесені до ЄРДР № 0000250 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Як зазначено у висновку службового розслідування, в ході досудового розслідування було встановлено, що після повідомлення про підозру ОСОБА_3, капітан поліції ОСОБА_1 використовуючи своє службове становище, та у порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 18, п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, висунув вимогу ОСОБА_2 надати йому неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США за не притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, на що вона погодилась.

15.04.2016 року близько 14:20 год. у м. Одесі на розі вул. Марсельська та Дніпропетровська дорога, перебуваючи у власному автомобілі «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 капітан поліції ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США та 5000 грн. за закриття кримінального провадження № 0001286 від 27.02.2016 року та не притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_3 Близько 14:40 год. працівники прокуратури Одеської області та УСБУ в Одеській області затримали капітана поліції ОСОБА_1 після отримання ним неправомірної вигоди у розмірі 1500 доларів США та 5000 грн. При цьому капітан поліції ОСОБА_1 намагався втекти з місця події на власному автомобілі, під час чого викинув неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США та 5000 грн., частину яких було втрачено.

Того ж дня ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та затримано в порядку ст. 208 КПК України. 16.04.2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі № 21 УДДВП України в Одеській області, при цьому було обрано альтернативний захід - заставу у розмірі 999 050 грн. 22.04.2016 року ухвалою апеляційного суду Одеської області розмір застави був змінений на 110 240 грн. 29.04.2016 року капітан поліції ОСОБА_1 був звільнений з ОСІ № 21 УДПС України в Одеській області, під заставу.

У зв'язку з викладеними обставинами за результатами проведення службового розслідування зроблено висновок про те, що за грубі порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 18 та п. З ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV та вимог п.п. 1, 6, 18 своїх функціональних обовязків, що виразилось в низьких морально-ділових якостях, ігноруванні вимог законодавства України, вступі у неділові стосунки з ОСОБА_2, вимаганні та отриманні у останньої неправомірної вигоди за не притягнення ОСОБА_3Б до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 2, ст. 13, п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, капітана поліції ОСОБА_1, слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, звільнити зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Вищезазначені обставини підтверджуються спецповідомленням від 15.04.2016 року № 9/2105, довідкою про подію за участю працівника Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2016 року.

Таким чином, ГУНП в Одеській області у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України проведено службове розслідування за фактом затримання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_1, а тому посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що службове розслідування на його думку проведено поверхово, не всебічно та не обєктивно, є необґрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин надано до суду не було.

Суд також приймає до уваги, що у висновку службового розслідування зазначені відомості, підтверджені документально щодо обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, зокрема, щодо факту вимагання і отримання позивачем неправомірної вигоди. При цьому, у названому висновку конкретизовані положення законодавства та посадові обовязки, які було порушено позивачем з посилання на конкретні норми законів та підзаконних нормативно-правових актів, наказів, вимог посадової інструкції, тощо.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд погоджується з висновком відповідача, що ОСОБА_1 було допущено порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 18 та п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та вимог п.п. 1, 6, 18 своїх функціональних обовязків, що виразилось в низьких морально-ділових якостях, ігноруванні вимог законодавства України, вступі у неділові стосунки з ОСОБА_2, вимаганні та отриманні у останньої неправомірної вигоди за не притягнення ОСОБА_3Б до кримінальної відповідальності, та вважає, що застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із органів поліції є законним та обґрунтованим.

Суд вважає, що вищезазначені дії позивача є такими, що дискредитують звання працівника Національної поліції України.

Поняття дисциплінарного проступку визначено ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», згідно з якою дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. В свою чергу службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Обставини щодо затримання капітана поліції ОСОБА_1 та повідомлення йому про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суд оцінює як такі, що підривають авторитет, імідж та довіру звання службових осіб начальницького складу, до якого відносився позивач та до всієї системи Національної поліції України.

Отже, на підставі встановлених фактів суд дійшов висновку, що позивач, перебуваючи на посаді слідчого Суворовського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, вчинив проступок, який є несумісним з вимогами працівника Національної поліції України, статутів і наказів начальників; є свідченням недотримання норм професійної та службової етики; доказує той факт, що капітан поліції ОСОБА_1 не приймав заходів стосовно зміцнення службової дисципліни, забезпечення законності та статутного порядку; не був прикладом у дотриманні правового порядку, а отже скоїв вчинок, який дискредитує звання капітана поліції.

Крім того суд, оцінюючи посилання позивача та його представника на той факт, що за порушеною відносно нього кримінальною справою, відсутній вирок суду, лише який може бути обовязковим для суду для підтвердження факту, чи мало місце діяння та чи вчинене воно особою, відносно якої ухвалено вирок, вважає їх хибними та зазначає, що звільнення у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, є окремою підставою для звільнення, яке ніяк не пов'язано з порушенням кримінальної справи і набранням чинності вироком, який постановлено судом за результатами розгляду кримінальної справи. При цьому, особи рядового або начальницького складу, притягнуті до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, за яке накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня надходження до органу внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили за п. 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, тобто це є окремою підставою для звільнення, яка передбачає інший порядок звільнення.

За таких обставин, суд не може прийняти до уваги твердження позивача, що факт вчинення ним дисциплінарного проступку, якій дискредитує авторитет Національної поліції України не може бути доведений доки вина позивача не буде встановлена судом за результатами розгляду кримінальної справи, оскільки набрання законної сили вироком суду є підставою для звільнення особи за п. 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, який є окремою підставою звільнення і не є видом дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що оскільки позивача звільнено за за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), то доведеність чи недоведеність факту скоєння позивачем злочину на законність оскаржуваного наказу про його звільнення не впливає, адже ніякі докази для суду не мають наперед установленої сили. Проте сам факт порушення проти позивача кримінальної справи мав враховуватися під час обрання щодо нього заходу дисциплінарного стягнення.

Крім того, суд враховує, що відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 при прийнятті на службу в поліцію приносив присягу на вірність Українському народові та, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягав вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обовязки (а.с. 110).

Проте вчинені ОСОБА_1 дії свідчать про застосування з боку працівника поліції, яким є позивач, недозволених методів досягнення власної вигоди, які призвели до порушення прав та інтересів людини в результаті порушення вимог чинного законодавства, що не може сприяти зміцненню авторитету Національної поліції України.

Посилання позивача на те, що позивач за час проходження служби має заохочення про що свідчать відповідні записи у послужному списку, суд оцінює критично, оскільки у позивача могло змінитися ставлення до роботи, що наявне вбачається з матеріалів службового розслідування.

На підставі встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи докази, які є у справі їх достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача зі служби в поліції, відповідачем було враховано тяжкість скоєного проступку, обставини за яких його скоєно, заподіяну шкоду позитивному іміджу поліції, попередню поведінку позивача, ставлення позивача до виконання службових обовязків, а також встановлена його несумісність з подальшим проходженням служби в поліції, у звязку з чим суд вважає, що відповідач ГУНП в Одеській області при винесенні спірного наказу, в частині звільнення позивача зі служби в поліції, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Отже підстави для скасування оскаржуваного наказу відсутні.

Оскільки судом встановлено правомірність оскаржуваного наказу відповідача, похідні позовні вимоги позивача щодо поновлення його на посаді, задоволенню також не підлягають.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно зі ст. 105 КАС України позивач має право, зокрема, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, керуючись внутрішнім переконанням, суд вважає, що звільнення позивача зі служби в поліції вчинено у відповідності до законодавства України, в межах повноважень Головного управління Національної поліції в Одеській області, при цьому права, свободи чи законні інтереси позивача порушено не було, а отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 581 о/с від 30.06.2016 року та поновлення на посаді, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 27 жовтня 2016 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 01 листопада 2016 року.

Суддя С.О. Cтефанов

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 581 о/с від 30.06.2016 року та поновлення на посаді, - відмовити.

01 листопада 2016 року.