Справа № 826/15934/16
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

31 жовтня 2016 року м. Київ № 826/15934/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Стеценко А.В., за участю позивача, його представника та представника відповідача-1, без участі представника відповідача-2, розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

На підставі ч.ч. 3, 7 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 31 жовтня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлене клопотання, об'єктивно оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для його розгляду та вирішення, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - позивач) до департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач-1) та комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 - припису від 13 квітня 2016 року №1606401 про демонтаж об'єкта, який є власністю позивача та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - оскаржуване рішення);

- встановлення, що у відповідача-1 відсутня компетенція (повноваження) по прийняттю рішень про демонтаж та по демонтажу нерухомого майна - нежитлового приміщення, власником якого є позивач та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Одночасно із позовом позивачем також заявлено письмове клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам демонтувати об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, власником якого є позивач та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - заявлене клопотання).

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні. Заявлене клопотання вирішено розглянути та вирішити у судовому засіданні із викликом сторін.

Як з'ясовано судом під час ознайомлення із заявленим клопотанням, на його обґрунтування позивачем зазначено, зокрема, що він є власником вказаного вище об'єкта нерухомого майна. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Експертним висновком підтверджено, що об'єкт нерухомого майна має ознаки капітального будівництва, за якими вона відноситься до будівель ІІІ групи капітальності, строк служби яких складає 125 років.

Об'єкт нерухомого майна використовується для здійснення позивачем основного виду діяльності: надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

28 вересня 2016 року позивача повідомлено про намір відповідача-2 здійснити демонтаж об'єкта нерухомого майна у зв'язку із невиконанням ним припису відповідача-1 від 13 квітня 2016 року, який передбачав надання позивачем проектно-дозвільної документації на об'єкт нерухомого майна. Разом з тим, про існування вказаного припису позивач не був обізнаний.

Однак, не враховуючи викладене, відповідачем-2 вчинялися дії щодо демонтажу об'єкту нерухомого майна.

Натомість, об'єкт нерухомого майна не є тимчасовою спорудою, а тому відповідачі не мають право здійснювати його демонтаж.

У випадку невжиття заходів забезпечення позову об'єкт нерухомого майна буде демонтовано, що призведе до безповоротного знищення нежитлової будівлі та, як наслідок, завдасть значної шкоди позивачу.

Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову, буде порушено право власності позивача, захист якого гарантовано Конституцією України та Цивільним кодексом України.

Присутні у судовому засіданні 31 жовтня 2016 року позивач та його представник підтримали заявлене клопотання та просили задовольнити його, представник відповідача-1 заперечував проти заявленого клопотання та просив відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача-2 у судове засідання 31 жовтня 2016 року не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторона відповідача-2 повідомлена належним чином, заява про розгляду справи за відсутності представника відповідача-2 до суду не надійшла.

Так, згідно з ч. 1 ст. 117, ч.ч. 1, 3 ст. 118 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Питання про забезпечення адміністративного позову, крім випадків, встановлених ч. 1 цієї статті, вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові таких питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Розглядаючи і вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Однак, у ході розгляду заявленого клопотання судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даного судового рішення, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

При цьому, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши зазначені у заявленому клопотанні доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, заслухавши думку присутніх у судовому засіданні позивача, його представника та представника відповідача-1, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість і передчасність заявленого клопотання та, як наслідок, про відсутність підстав для його задоволення, оскільки за відсутності, станом на час розгляду заявленого клопотання, очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам демонтувати об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, власником якого є позивач та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є фактично прийняттям судового рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 122, 160, 165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі №826/15934/16.

Копії ухвали у повному обсязі направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам), роз'яснивши, що ухвала може бути оскаржена. Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, ухвала може бути оскаржена повністю або частково шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Ухвала у повному обсязі складена 01 листопада 2016 року