Справа № 285/2783/16-а
Суддя: Помогаєв А. В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 285/2783/16-а

провадження № 2-а/0285/144/16

02.11.2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді - Помогаєва А.В.

при секретарі судового засідання Сарган О.А.

за участі позивача - ОСОБА_1, представник третьої особи - Іваненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП у м. Житомир про скасування постанови, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Департамент патрульної служби України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомир про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 26.09.2016 року він керував автомобілем Пежо Партнер н/з НОМЕР_1 на 105 км. автодороги Київ-Чоп, був зупинений відповідачем, який склав оскаржувану постанову на бланку серії АР №322284 від 26.09.2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАІІ та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, оскільки він є священнослужителем та не порушує Закони України і Правила дорожнього руху, а тому відповідач ухвалив протиправну постанову у справі про адміністративне правопорушення. Під час складання оскаржуваної постанови відповідач діяв упереджено, оскільки виявляв неприязне ставлення до позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, просив суд задовольнити його позовні вимоги та скасувати зазначену постанову. Пояснив, що він дійсно не увімкнув сигнал повороту під час маневру, але вважає таке порушення незначним, оскільки поруч з ним у цей момент не було інших транспортних засобів, автомобіль патрульної поліції їхав далеко позаду, будь-яка аварійна ситуація не виникла. За таких обставин, інспектор поліції повинен був обмежитись попередженням та не накладати штраф, сума якого є значною порівняно з доходом ОСОБА_1

Відповідач у судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що інспектор роти №3 батальйону УПП у м. Житомир Мороз А.С. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Надав суду компакт-диск з відеозаписом, на якому зафіксовані обставини складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 104 КАС України, особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин має право звернутися до суду з адміністративним позовом.

Стаття 69 КАСУ передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні га інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дана подія була зафіксована на нагрудний відеореєстратор поліцейського. З відеозапису вбачається, що під час складання постанови ОСОБА_1 визнав свою вину в порушенні Правил дорожнього руху.

Позивач не заперечує факт порушення ПДР, а наголошує лише на тому, що не придав значення дорожній обстановці та в подальшому при розгляді справи визнав свою вину.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують Правила. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни не відволікатись від керування транспортним засобом. Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 1.9 Правил).

Відповідачем в діях Позивача було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: перед перестроювання не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідних напрямів.

Відповідно до постанови інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Мороза Андрія Сергійовича серії АР №322284 від 26.09.2016р. на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гри. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП .

В даному випадку Позивач порушив вимоги пп. б) п. 9.2. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі Правила), а саме - водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Сигнали покажчиками повороту обов'язково мають подаватися завчасно і незалежно від місця виконання маневру (дорога, дворові території тощо), наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру. Починаючи рух від правого краю проїзної частини, необхідно подати сигнал лівого повороту, а від лівого відповідно правого. Сигнал правого повороту подасться перед початком руху від лівого краю проїзної частини, зупинкою біля правого краю проїзної частини, поворотом або перестроюванням праворуч, а також перед перестроюванням під час завершення виконання обгону.

Судом встановлено, що 26.09.2016 року о 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем Пежо Партнер н/з НОМЕР_1 на 105 км. автодороги Київ-Чоп. Позивач визнав у судовому засіданні факт порушення вимог ним Правил дорожнього руху, що виразилось у неподанні сигналу повороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема порушення, передбачені частиною 2 статті 122 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення, адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Посилаючись на відсутність негативних наслідків правопорушення, позивач зазначає про необхідність застосування до нього попередження.

Разом з тим, санкція ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає такого виду адміністративного стягнення, як попередження.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Частиною 2 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян: 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням наведених вище правових норм, до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, оскільки такі повноваження надані особам уповноваженим вирішувати справи про адміністративні правопорушення.

Посилання позивача на нібито неприязне та упереджене ставлення до нього з боку відповідача спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом камери працівника поліції.

Суд також зазначає, що відсутність можливості скористатись правовою допомогою під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, на що посилався ОСОБА_1 в позовній заяві, не є обставиною, яка сама по собі свідчить про неправомірність дій відповідача, оскільки позивач мав можливість захистити свої права та скористатись правовою допомогою під час оскарження рішення відповідача в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуваною постановою серія АР № 322284 від 26.09.2016 року, ОСОБА_1 правомірно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАІІ та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Суд вважає, що інспектором Мороз А.С., як уповноваженою особою, яка розглядала справу, був дотриманий порядок розгляду справи, передбачений ст. 278, 279, 280 КУпАП.

За таких обставин позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,17,19,86,104,106,160,162,171-2,186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається безпосередньо до апеляційного суду.

Вступну та резолютивну частину постанови виготовлено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 02.11.2016 року.

Повний текст постанови виготовлено 07.11.2016 року.

Суддя А.В. Помогаєв