Справа № 826/432/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 жовтня 2016 року 14:20 № 826/432/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Шереметьєвій Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області
провизнання протиправними дій, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1;

від позивача: ОСОБА_2;

від відповідача 1: Отрода Т.Ю.;

від відповідача 2: Климчук В.В.;

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 19 жовтня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області, в якому просить:

1. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо рішення по скарзі позивача протиправними та такими, що не відповідають законодавству України.

2. Зобов'язати Головне управління ПФУ в Київській області скасувати вимогу УПФУ в м. Славутичі про повернення надміру сплачених коштів позивачу за період з 25.03.2010 р. по 31.05.2015 р.

3. Зобов'язати Головне управління УПФУ в Київській області повернути позивачу кошти, які були утримані з його пенсійних виплат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області зроблено безпідставні висновки щодо ненадання позивачем відомостей у Пенсійний фонд України у м.Славутич щодо зміни статусу позивача, що стало підставою для здійснення перерахунку раніше призначеної та виплаченої йому пенсії. На думку позивача, відповідачем надана неналежна оцінка фактичним обставинам, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги позивача.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити повністю. Вважають, що набуття позивачем статусу фізичної особи-підприємця жодним чином не може впливати на виплату йому пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та інших нормативно-правових актів.

Представники відповідачів 1, 2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що позивачем в порушення вимог чинного законодавства не було повідомлено щодо його працевлаштування, що є обов'язковою умовою щодо призначення доплати до пенсії.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області як одержувач пенсії, згідно поданої ним заяви від 26.01.2007 р. про призначення пенсії по 2 групі інвалідності відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, на момент постановки на облік в Пенсійному фонді України у м.Славутичі Київської області ОСОБА_1 працював на ДСП Чорнобильська АЕС.

За результатами наданих позивачем документів з 26.12.2010 р. йому було призначено пенсію розмір якої, з урахуванням доплат, склав 1 942,78 грн.

Після звільнення позивача з ДСП ЧАЕС по причині дострокового закриття ДСП ЧАЕС 06.03.2007 р. позивачу було призначено:

- щомісячну доплату до пенсії відповідно до Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему» у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2001 р. № 1155 «Про встановлення щомісячної доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, вивільненим у зв'язку із закриттям Чорнобильської катастрофи АЕС»;

- доплату до пенсії непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю згідно ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5,20 грн.

З пояснень позивача вбачається, що весь час з 2007 року по 2015 рік він отримував пенсію та не мав жодних претензій від управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області.

Між тим, у квітні 2015 р. між відділом з питань призначення та виплати пенсій і відділом надходження платежів до пенсійної системи та КПР відбулось звіряння відомостей щодо непрацюючих пенсіонерів, які перебувають на обліку в управлінні ПФУ у м.Славутичі. Зокрема, відділом з питань призначення та виплати пенсій до відділу надходження платежів до пенсійної системи та КПР було надано списки непрацюючих пенсіонерів з вимогою провести перевірку можливості реєстрації їх як фізичних осіб-підприємців.

За результатами проведеної перевірки до відділу призначення та виплати пенсій надано повідомлення про періоди реєстрації фізичних осіб як платників єдиного внеску, серед яких було виявлено ОСОБА_1

Згідно наданих відділом надходження платежів до пенсійної системи та КПР ОСОБА_1 взятий на облік як платник єдиного внеску 26.02.2010 р. і станом на 30.04.2015 р. з обліку не знятий.

Після вивчення матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 управлінням ПФУ у м. Славутичі було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій за № 45 від 08.06.2015 р.

У вказаному вище рішенні зазначено, що сума переплати становить 33 282,00 грн. та утворилася вона за період з 01.05.2012 р. по 31.05.2015 р.

У зв'язку із проведенням перерахунку «працевлаштування/звільнення» рішення № 45 від 08.06.2015 р. скасовано і прийнято нове за № 2 від 04.01.2016 р. про утримання надміру сплачених сум пенсій, яка утворилася з період з 26.02.2010 р. по 31.05.2015 р. у сумі 52 958,69 грн., тобто у зв'язку з утворенням заборгованості за період з 26.02.2010 р. (з дати взяття на облік як платника єдиного внеску) через неповідомлення про працевлаштування.

Відрахування із пенсії на погашення суми переплати визначено у розмірі 20 % щомісяця, починаючи з 08.07.2015 р. до повного погашення заборгованості про що було повідомлено позивача листами управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області від 08.06.2015 р. № 2661/03 та від 05.04.2015 р. № 31/03.

З пояснень відповідача 2 вбачається, що рішення про утримання надміру виплачених сум було прийнято на підставі досліджених матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1, в якій відсутні відомості про його реєстрацію в якості фізичної особи-підприємця.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області надано відповідь від 30.11.2015 р. № 912/М-01, в якій зазначено про існування переплати пенсійних виплат та необхідність її повернення, що зумовлена зловживаннями з боку пенсіонера.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року N 796-XII (надалі - Закон N 796-XII).

Статтею 11 вказаного Закону визначено осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Статтею 49 цього ж Закону визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи, Славутицьким міським судом Київської області (справа №2-а-7827/11/1023) 28.10.2011 р. розглянута справа за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Судом прийнято рішення, яким позов задоволено. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області у перерахунку ОСОБА_1 розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка має статус постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена до категорії 1, має 2 групу інвалідності, захворювання якого пов'язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області з 04.11.2010 р. провести перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка має статус постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена до категорії 1, має 2 групу інвалідності, захворювання якого пов'язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням фактично виплачених сум, до припинення правових підстав.

Водночас, на виконання пункту "г" частини другої статті 12 Закону України "Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему" Кабінетом Міністрів України було винесено постанову від 13 вересня 2001 р. N 1155 «Про встановлення щомісячної доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, вивільненим у зв'язку із закриттям Чорнобильської АЕС» (надалі - Порядок № 1155), якою було установлено розмір щомісячної доплати непрацюючим пенсіонерам, які на 15 грудня 2000 р. перебували в трудових відносинах з Чорнобильською АЕС на постійній основі (крім сумісників) і мають право на отримання пенсії як на загальних, так і на пільгових умовах, а також по інвалідності і вивільнені у зв'язку із закриттям Чорнобильської АЕС.

Таким чином, умовою для отримання щомісячної доплати, передбаченої Порядком № 1155, є те, що пенсіонер не повинен працювати. Розмір вказаної доплати залежить від встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та стажу роботи пенсіонера на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі - Закон N 1058-IV) застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Таким чином, на пенсіонера покладається обов'язок щодо повідомлення територіальних органів Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до його персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також про зміну його статусу, що є підставами для перерахунку пенсій.

При цьому, окремою підставою для повернення надміру сплачених сум пенсій є зловживання з боку пенсіонера, зокрема, подання недостовірних або не правильних відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для повернення надміру сплачених сум пенсії стало те, що позивач не повідомив про зміну свого статусу з непрацюючого пенсіонера на фізичну особу-підприємця.

Так, згідно довідки від 30.03.2016 р. б/н, виданої начальником відділу платежів до пенсійної системи, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в управлінні ПФУ у м.Славутичі Київської області з 25.02.2010 р., єдині внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не сплачувалися.

Між тим, на кожній заяві про призначення/перерахунок пенсії проставлений підпис позивача про те, що він зобов'язується повідомляти органи Пенсійного фонду про обставини, які впливають на зміну розміру пенсії.

Форма заяви передбачена Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р.

З наведеного слід дійти висновку, що позивачу було відомо про його обов'язок повідомити орган Пенсійного фонду щодо його працевлаштування, оскільки вказана обставина зумовлює зміну розміру пенсії, яка підлягає виплаті.

Натомість позивачем у кожній заяві про перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, в графі «місце роботи» зазначалося «не працюю».

Відповідно до п. 2.21 Порядку № 22-1 документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв'язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки.

У разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).

У разі звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення (припинення діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) шляхом подання заяви.

При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (копію трудової книжки із записом про звільнення та/або копію цивільно-правового договору).

Отже, після реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем він набув статусу застрахованої особи, ознаки якої вказані у статті 11 Закону N 1058-IV.

Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону N 1058-IV передбачено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Таким чином, ОСОБА_1, зареєструвавши підприємницьку діяльність, набув статусу працевлаштованої особи, яка не має право на отримання додаткової доплати до пенсії, призначеної згідно із ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальні засади подальшої експлуатації і зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення зруйнованого четвертого енергоблока цієї АЕС на екологічно безпечну систему».

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року N 755-IV (надалі - Закон N 755-IV), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Доказів того, що позивач позбавлений статуту фізичної особи-підприємця матеріали справи не містять.

На думку суду, ігнорування позивачем вимог Закону щодо повідомлення про працевлаштування та тривале невиконання, покладеного на нього обв'язку щодо повідомлення управління Пенсійного фонду України у м. Славутич Київської області щодо виникнення обставин, які зумовлюють зміну розміру пенсії, слід вважати зловживання наданими застрахованій особі правами, що потягло за собою збитки для державного органу.

При цьому, факт реєстрації в якості фізичної особи-підприємця і отримання відповідного повідомлення у відділі надходження платежів до пенсійної системи та КПР управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі не може вважатися повідомленням про працевлаштування в розрізі призначення та перерахунку пенсії. Надана позивачем інформація має ознаки конфіденційної згідно вимог Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Вказана позиція викладена у Рішенні Конституційного суду України №2-рп/2012 від 20.01.2012 р.

Матеріали справи свідчать, що позивач ОСОБА_1 не сплачував страхові внески та не подавав до управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі відповідної звітності у зв'язку із чим прослідкувати його працевлаштування шляхом електронного обміну даними неможливо.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що внаслідок неповідомлення позивачем органу, що призначив пенсію про обставини, які припиняють чи змінюють виплату пенсії, у державному органі утворилася переплата пенсійних сум в розмірі 52 958,69 грн., що підлягає поверненню згідно із Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. № 6-4, яким передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї.

Отже, неповідомлення позивачем управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області про факт реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності призвело до необґрунтованої виплати позивачеві коштів у сумі 52 958,69 грн., що є підставою для прийняття відповідачем 2 рішення про повернення сум переплати шляхом їх відрахування із пенсії ОСОБА_5

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону N 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (надалі - Закон N 1788-XII) пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії (ст. 103 цього ж Закону).

Виходячи із наведених норм, управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі у Київській області має повноваження щодо прийняття рішень про повернення надмірно сплачених сум пенсій.

За таких обставин, суд не вбачає порушень в діях посадових осіб управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі, а тому рішення про утримання суми переплат у сумі 52 958,69 грн. суд вважає правомірним, а дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо відмови у задоволенні скарги позивача такими, що вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позиція суду узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України по справах К/9991/39677/12, К/800/19872/13, К/800/59471/14, К/800/27238/13.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги те, що вимоги позивача про зобов'язання Головного управління ПФУ в Київській області скасувати вимогу УПФУ в м Славутичі про повернення надміру сплачених коштів позивачу за період з 25.03.2010 р. по 31.05.2015 р. та зобов'язання Головного управління УПФУ в Київській області повернути позивачу кошти, які були утримані з його пенсійних виплат, є похідними, суд приходить до висновку про те, що в їх задоволенні слід також відмовити.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в матеріалах справи відсутня вимога УПФУ в м.Славутичі про повернення надміру сплачених коштів позивачу за період з 25.03.2010 р. по 31.05.2015 р., зокрема, остання відсутня в матеріалах пенсійної справи.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що Славутицьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження ВП № 32724374, яке було відкрито на підставі Вимоги №Ф-177 від 05.04.2012 р. УПФУ у м.Славутичі на суму 4010,30 грн.

Дане виконавче провадження закінчено на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», так як недоїмка сплачена в розмірі 4010,30 грн.

Вказане свідчить, що позивачем необґрунтовано свою вимогу про зобов'язання Головне управління ПФУ в Київській області скасувати вимогу УПФУ в м. Славутичі про повернення надміру сплачених коштів позивачу за період з 25.03.2010 р. по 31.05.2015 р.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи у сукупності, керуючись положеннями чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Повний текст постанови виготовлено 25.10.2016 р.