Справа № 757/19751/16-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про стягнення компенсації за втрату частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - Відповідач) про стягнення компенсації за втрату частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2011 року у справі №2-а-1162/11 та постановою Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року у справі №2-а-287/11 Відповідача зобов'язано здійснити перерахунок і виплату недоплаченої суми пенсії. На виконання вказаних судових рішень Відповідачем проведено перерахунок та нараховані недоплачені суми пенсії, однак, на думку Позивача, саме з вини управління Пенсійного фонду України ці кошти ним не отримані. Розміри недоотриманої пенсії складають: у справі №2-а-1162/11 - 34 198 грн. 17 коп. та 1 926 грн. 87 коп.; у справі №2-а-287/11 - 2 660 грн. 69 коп., а тому Позивач вважає, що має право на отримання компенсації за втрату частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Рішення суду першої інстанції прийняте в порядку скороченого провадження.

Відповідно ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

З огляду на викладене та враховуючи те, що рішення суду першої інстанції прийнято у порядку скороченого провадження, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно п.3 ч.1 ст.197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем на виконання постанови Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2011 року у справі №2-а-1162/11 Позивачу нараховано доплату пенсії у сумі 34 198 грн. 47 коп. та у сумі 1 926 грн. 87 коп.; на виконання постанови Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2011 року у справі №2-а-287/11 - у сумі 2 660 грн. 69 коп., однак Позивачем вказані кошти не отримано.

На звернення Позивача листом від 05.04.2016 №6569/03/п-300/1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у м.Києві роз'яснено порядок виконання судових рішень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» та звернуто увагу ОСОБА_2 на те, що судовими рішеннями не зобов'язано управління проводити нарахування компенсації за втрату частини доходу у зв'язку порушення строку виплати нарахованої суми пенсії за рішенням суду.

Також зазначено, що іншого порядку погашення заборгованості за рішенням суду, боржником за якими є суб'єкт владних повноважень, у тому числі управління та його територіальні органи, законодавством не передбачено.

Згідно положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» 21 лютого 2001 р. Кабінетом Міністрів України затверджено постанову №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати».

Згідно пункту 2,3 вказаного Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України

і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття. щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат, тощо.

Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період виплати доходу інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

В той же час, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.

За приписами ст.2 цього Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства .

Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Для визначення механізму обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 3 вересня 2014 року № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» ( далі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби (п.5 Порядку).

Приписами п.8 Порядку визначено, що рішення розподіляються в порядку такої черговості погашення заборгованості: перша черга - рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; друга черга - рішення, пов'язані з трудовими правовідносинами; третя черга - інші рішення.

Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом (п.13 Порядку).

У відповідності до п.20 Порядку, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу Відповідачем зазначено, що Управлінням державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у м.Києві 03.12.2014 року повідомлено, що вищевказані постанови Печерського районного суду м.Києва прийняті до обліку для подальшого виконання. В свою чергу, Відповідачем 12.12.2014 року надіслано до УДВС ГУЮ в м.Києві довідки №36 та №37 про здійснення нарахувань на виконання судових рішень.

Отже, Відповідачем вчинені всі необхідні заходи з метою виконання судових рішень, а виплату таких коштів проводять органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

Посилання апелянта на те, що з метою захисту його прав та інтересів суд першої інстанції мав би застосувати принцип диспозитивності та вийти за межі позовних вимог згідно ч.2 ст.11 КАС України суд апеляційної інстанції не приймає до уваги з огляду на таке.

За приписами ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилається на те, що адміністративний позов про втрату частини доходів може бути задоволений у разі визнання певних дій чи бездіяльності протиправними та зобов'язання Відповідача провести нарахування та виплату певних сум, однак такі вимоги Позивачем не заявлено.

В той же час, в ході розгляду адміністративної справи не встановлено протиправних дій чи бездіяльності Відповідача, а тому відсутні підстави для застосування положень ч.2 ст.11 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, оскаржуване судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Згідно ч.10 ст.183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.