Справа № 818/88/16
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м. Київ К/800/18914/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року

у справі № 818/88/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго»

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про скасування податкового повідомлення - рішення

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго» (далі - позивач, ПАТ «Сумиобленерго») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - відповідач, ДПІ) про скасування податкового повідомлення - рішення.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року позов задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Сумиобленерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово-господарським операціям з ТОВ «Ватсон-Телеком» за період липень 2014 року, за результатами якої складено акт від 22 вересня 2015 року № 2450/2207/23293513/206.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за липень 2014 року на суму 249 248,33 грн.

На підставі висновків, що викладені в акті перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 15 жовтня 2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 249 248,33 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 124 624,17 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 статті 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Сумиобленерго» та ТОВ «Ватсон-Телеком» укладено договори підряду на виконання капітального ремонту заземлюючих пристроїв № 62-ВТ/2014/2406/7 від 24 червня 2014 року, № 63-ВТ/2014/2506/5 від 25 червня 2014 року, № 624ВТ/2014/2606/7 від 26 червня 2014 року, № 65-ВТ/2014/2606/8 від 26 червня 2014 року, за умовами вказаних договорів ТОВ «Ватсон-Телеком» зобов'язалось власними силами та з власних матеріалів виконати на замовлення позивача відповідні роботи.

Фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку із господарською діяльністю платника податків підтверджується первинними документами, зокрема, податковими накладними, актами узгодження ціни, локальними кошторисами, актами приймання виконаних робіт, випискою про рух коштів на рахунку в банку на підтвердження оплати робіт, тощо.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено реальні зміни майнового стану позивача за спірною господарською операцією.

Використання позивачем придбаних робіт у власній господарській діяльності підтверджується матеріалами справи.

Отже, з огляду на вищевказані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо реальності господарської операції, здійснені між позивачем та його контрагентом.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що вищевказаний контрагент на час спірних правовідносин був зареєстрований як платник податку на додану вартість (відповідно до вимог чинного законодавства).

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Сумського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області відхилити.

2.Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун