Справа № 183/4990/16
Суддя: Дубовенко І. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4990/16
№ 2-а/183/168/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 жовтня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:головуючого судді Дубовенко І.Г.

при секретареві Гончаровій С.Є.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними, скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- поновити строк на звернення до суду з позовом;

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська, які полягають у позбавленні 50% пільги по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива протиправними з 01 липня 2015 року по січень 2016 року;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська поновити пільги з 50% пільги по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива з 01 липня 2015 року по січень 2016 року в сумі 1212,84 грн.;

- визнати неправомірним невідшкодування Управлінням праці та соціального захисту населення м. Новомосковська 25% пільги по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива протиправними з 01 лютого 2016 року, як дитині війни;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська починаючи з лютого 2016 року і довічно відшкодовувати позивачу пільгу в розмірі 25 % тарифів по оплаті жилої площі, комунальних послуг та палива;

- визнати неправомірним діяння Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська в частині непризначення позивачу в автоматичному режимі субсидії на оплату жилої площі, комунальних послуг та палива;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська в автоматичному режимі призначити позивачу субсидію на оплату жилої площі, комунальних послуг та палива;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

- постановити окрему ухвалу з чисельних фактів порушень з боку відповідача.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він будучи пенсіонером правоохоронних органів, колишнім працівником Міністерства внутрішніх справ України, який звільнився зі служби за станом здоров`я 04 листопада 1991 року (пропрацював на службі з 02 липня 1979 року по 04 листопада 1991 року), на підставі довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області отримав право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива згідно з нормами ст. 22 ЗУ «Про міліцію». Про те, що раніше призначені йому пільги скасовано, позивачу стало відомо 10 лютого 2016 року. При зверненні до відповідача отримав відповідь, що з 1 липня 2015 року пільги надаються окремим категоріям пільговиків, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (1710,00 грн.). У зв'язку з чим відповідач не має законних підстав для відшкодування пільг.

Також зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» - отримав статус «Діти війни», про що посадовою особою відповідача в його пенсійному посвідченні зроблено відповідну відмітку. А тому він має право на 25% знижку по оплаті ЖКГ, яка повинна бути нарахована йому автоматично.

Крім того у 2015 році ВРУ прийнятий ЗУ «Про внесення змін в ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (стосовно начислення субсидій пенсіонерам та інвалідам), згідно якого непрацюючим пенсіонерам та інвалідам призначаються субсидії без звернення громадянина на підставі відомостей пенсійного фонду, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в порядку обміну інформацією. У звязку з тим, що він непрацюючий пенсіонер та інвалід ІІ групи, йому з 205 року повинну була призначена субсидія, чого відповідач не зробив.

Враховуючи, що про такі обставини йому стало відомо 10 лютого 2016 року, у встановлений ст.ст. 99, 100 КАС України строк він звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 29 червня 2016 року повернув йому позов, роз'яснивши, що він має право звернутися до місцевого суду з таким позовом, як до адміністративного. Ухвалу він отримав лише на початку вересня, а тому до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся 06 вересня 2016 року, у зв'язку з чим просив визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними, поновивши його.

А наведені вище дії відповідача є неправомірними та такими, що істотно обмежують права позивача, не відповідають вимогам ст.ст. 8, 19, 21, 22, 58 Конституції України, порушуючи право його, як особи, що працювала на посаді, пов`язаної із наявністю ряду специфічних вимог, які враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей та під час влаштування на посаду та проходження служби розраховувала на соціальні гарантії, що встановлювались відповідними законами, зокрема і правом на знижку по оплаті комунальних послуг. Крім того, з приводу недопустимості звуження обсягу та змісту, скасування законно призначених раніше пільг та гарантій на підставі нових Законів неодноразово приймалися відповідні рішення Конституційного суду, в яких вказано на недопустимість зворотної дії Законів та підзаконних нормативних актів.

Також незаконними діями відповідача йому несена матеріальна шкода, яка полягає в тому, що йому комунальними службами виставлені рахунки на загальну суму 1212,84 грн., які він просить стягнути з відповідача.

Крім того, протиправними діями відповідача йому нанесена моральна шкода, яка полягає в тому, що він болісно сприймає факти приниження своєї людської гідності шляхом скоєння чисельних порушень при виконанні службовими особами відповідача, він є особою що досягла 77 років, інвалідом ІІ групи, стан його здоров'я лише погіршується він переживань. Моральну шкоду він оцінює в 5000 грн.,які просить стягнути з відповідача на його користь.

Також у зв'язку з чисельними порушеннями з боку посадових осіб відповідача, зазначених ним в позові просить постановити окрему ухвалу.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та, посилаючись на ті ж підстави просив суд задовольнити їх. Просив звернути увагу на те, що єдине джерело, звідки він може отримувати інформацію щодо змін у законодавстві це ЗМІ, а саме газета «Украинский пенсіонер». Також зазначив, що відповідачем йому було роз'яснено про необхідність подачі заяви та декларації для призначення житлової субсидії, які він тиждень назад подав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в своєму запереченні просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що позивачу після виходу на пенсію за станом здоров`я, у відповідності до положень діючого на час виходу на пенсію Закону України «Про міліцію» в квітні 1999 року надано право на 50% знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, яким позивач та члени його сім`ї користувалися до 2015 року. 28 грудня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII, яким внесено до окремих законів України ( у т.ч. до Закону України «Про міліцію») зміни, згідно з якими встановлено, що з 01 липня 2015 пільги надаються окремим категоріям пільговиків, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу ( у 2015 році - 1710 грн.). На виконання зазначеного Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 затверджено «Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї». Вищезазначена постанова набрала чинності з 01 липня 2015 року. Оскільки середньомісячний сукупний дохід позивача з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року перевищував соціально-податкову пільгу право на отримання пільг позивачу відмінено. В подальшому, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» в зв`язку зі втратою чинності з 07 листопада 2015 року Закону України «Про міліцію» і позивачем, як особою, що мала право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію» право на пільгу втрачено. Щодо встановлення позивачу 25% знижки, як дитині війни, то на таку категорію, як «Дитина війни» також розповсюджується дія постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389. Щодо призначення житлової субсидії в автоматичному режимі, то позивачу запропоновано звернутись до Управління праці та соціального захисту за призначенням житлових субсидій подавши письмово заяву та декларацію за встановленими зразками та роз'яснено, що субсидія призначається лише після подачі зазначених заяви та декларації. В задоволенні позову просили відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків, а саме.

Сторонами у справі визнано, матеріалами справи підтверджено що позивач працював в органах Міністерства внутрішніх справ України 02 липня 1979 року по 04 листопада 1991 року, звільнився з органів внутрішніх справ України у зв'язку з хворобою та має право на пенсію за вислугою років. Позивач є інвалідом ІІ групи.

28 лютого 2006 року позивач занесений до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, з категорією «Міліціонер н пенсії» ( ст.. 22 ЗУ «Про міліцію» 50% знижка по оплаті за житлово-комунальні послуги) та «Дитина війни» (ст. 5 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»).

Верховною Радою України 28 грудня 2014 року прийнято Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратила чинність, деяких законодавчих актів України» (від 28 грудня 2014р.№76-VIІІ), яким внесено до окремих законів України (у т.ч. до Закону України «Про міліцію») зміни, згідно з якими з 1 липня 2015 року пільги надаються окремим категоріям пільговиків, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (у 2015 році - 1710грн.; у 2016 році - 1930грн.). На виконання зазначеного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015року № 389 затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Відповідно до пункту 8 Порядку пільговики, до сукупного доходу яких входять доходи, визначені пунктом 5 цього Порядку (крім пенсій та соціальної допомоги) або до складу яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період. Згідно довідки з пенсійної справи № 14879 позивача - щомісячний розмір пенсії позивача з січня 2015 року складає 2110,39 грн. На підставі вищевказаного, управління праці не має законних підстав для відшкодування з 01 липня 2015 року пільг на оплату за житлово-комунальних послуг.

Позивач, не погодившись із такими діями відповідача, звернувся до суду з позовом.

Відповідно до вимог ст.. 99 КАС України - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

В судовому засіданні встановлено, що про скасування пільг на оплату ЖКГ йому стало відомо 10 лютого 2016 року. В червні 2016 року він звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 29 червня 2016 року повернув йому позов з підстав його підсудності Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, як адміністративному суду. Ухвалу з матеріалами позивачем отримано на початку вересня 2016 року. До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області позивач звернувся 06 вересня 2016 року.

Відповідно до вимог ст. 100 КАС України - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на звернення до суду за захистом своїх прав. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що причини пропуску строку звернення до суду з позовом є поважними, а тому строк підлягає поновленню.

Розглядаючи позов по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року N 565-XII (далі - Закон №565-ХІІ), згідно частин 1 та 2 статті 22 якого передбачено, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист. Працівники міліції користуються пільгами при розподілі житла, встановленні квартирних телефонів, влаштуванні дітей у дошкільні заклади, вирішенні інших питань соціально-побутового забезпечення у порядку, передбаченому законодавством України.

Чинною на час призначення позивачу спірної пільги редакцією Закону №565-ХІІ було передбачено, що працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-процентна знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом (ч. 4, 6 ст. 22 Закону).

Підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про міліцію» у статті 22 частину сьому доповнено словами «за умови, якщо середньомісячний сукупний доход сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Однак, зміни, внесені підпунктом «в» підпункту 1 пункту 68 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII у статті 22 Закону України «Про міліцію» частини шосту та сьому викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 1 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N 76-VIII у Законі України «Про міліцію» частину сьому статті 22 викладено у такій редакції: «Установити, що пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

У зв'язку з прийняттям Закону України від 28 грудня 2014 р. N 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову №389, якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї (набрав чинності з 01.07.2015 року). Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Таким чином, до 01 липня 2015 року чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб відповідно до Закону України «Про міліцію» на отримання 50-процентної знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами не встановлювався. З набранням чинності Законом України №76-VIII внесено зміни до Закону України «Про міліцію», за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50-відсоткової знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено. Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Таким чином, при вирішенні спору застосуванню підлягає законодавча норма, що не визнана неконституційною та прийнята пізніше, тому в даному випадку мають застосовуватись норми Закону України «Про міліцію» зі змінами, внесеними Законом України від 28 грудня 2014 р. N 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Згідно пункту 3 Порядку №389, пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, (тобто і на підстав ст. 22 ЗУ «Про міліцію» і ст. 5 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»), надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

У відповідності до п.п.169.4.1 п.169.4 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга застосовується до доходу, нарахованого на користь платника податку протягом звітного податкового місяця як заробітна плата (інші прирівняні до неї відповідно до законодавства виплати, компенсації та винагороди), якщо його розмір не перевищує суми, що дорівнює розміру місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, помноженого на 1,4 та округленого до найближчих 10 гривень.

ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1378 гривень,.

В наступному, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» з 07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Водночас, 23 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900-VIII, у відповідності до п.3 якого, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим і третім такого змісту: «За колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, з урахуванням вказаних вище норм, з 01 липня 2015 року та станом по день розгляду справи в суді, податкова соціальна пільга (у спірних правовідносинах - 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо) застосовується виключно за умови, якщо середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує суму 1710 гривень у 2015 році, та 1930 гривень - у 2016 році.

Враховуючи, що щомісячний дохід позивача у 2015 році та у 2016 році складає 2210,39 грн., а тому, у відповідності до діючих на час призупинення пільги законодавчих актів з 01 липня 2015 року дії відповідача є правомірними і підстави для задоволення позову відсутні.

Оцінюючи доводи позивача на неприпустимість звуження змісту і обсягу пільг, компенсацій та гарантій, наданих громадянам України, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Із цим конституційним правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При цьому, оскільки положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року N 76-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389 не скасовувались та не конституційними не визнавались, підстав для задоволення позову суд не вбачає, а дії відповідача вчинені в межах наданої компетенції, згідно вимог законодавства і порушень прав та законних інтересів позивача діями відповідача суд не вбачає.

Що стосується вимог позивача щодо не начислення в автоматичному режимі субсидії, то суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» - центральні органи виконавчої влади беруть участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері житлово-комунальних послуг у межах своїх повноважень, визначених законами. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, організовує роботу щодо призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Відповідно до п. 13 Положення про порядок надання та призначення населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого і рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою КМУ № 848 від 21.10.1995 року, із зміна нами і доповненнями - для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії, за встановленими формами.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що з боку відповідача порушень прав позивача щодо не начислення житлової субсидії в автоматичному режимі не має.

Враховуючи, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди на підставі вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, обґрунтовані незаконністю дій відповідача, яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, в то в задоволенні цих вимог також належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7-12, 69, 70, 71, 104, 112, 136, 158-159, 161-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними, скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними, скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної і моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з одночасним направлення копії апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області.

Суддя І.Г. Дубовенко