Справа № 826/3764/15
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року м. Київ К/800/42315/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Рецебуринського Ю.Й.,

Штульман І.В.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України у Подільському районі міста Києва (далі - Управління ПФУ) до Публічного акціонерного товариства «Трест Київспецбуд» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Трест Київспецбуд» (далі - Товариство) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Управління ПФУ звернулося до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з Товариства заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі ? Закон № 1058-IV) в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), за період з 1 листопада 2014 року по 31 січня 2015 року в розмірі 135 682,37 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з Товариства на користь Управління ПФУ заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій у розмірі 135 682,37 грн.

В обґрунтування касаційної скарги Товариство посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятих ними рішень та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що Товариство перебуває на обліку в Управлінні ПФУ як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

На підставі виданих ним довідок, його колишнім працівникам призначено пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та № 2, згідно із статтею 13 Закону № 1788-XII.

Пенсії за спірний період виплачено позивачем у повному обсязі.

Управлінням ПФУ надіслано Товариству розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, проте відповідач зобов'язань по їх відшкодуванню не виконав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що Товариство, як платник збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якого вийшли на пільгову пенсію, зобов'язано відшкодувати Управлінню ПФУ фактичні витрати на виплату та доставку таких пенсій.

Колегія суддів погоджується з висновком судів з огляду на таке.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом № 1058-IV, питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 400/97-ВР), відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ж з абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»?«з» статті 13 Закону № 1788-XII до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього ж Закону.

Абзацом 3 пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пунктів «б»?«з» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII за Списком № 1 та Списком № 2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом № 1058-IV).

Порядок відшкодування Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пенсій встановлено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція), затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Згідно з пунктом 6 Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

За приписами пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів ПФУ щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Відповідно до пункту 6.8. Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Судами встановлено, що Управлінням ПФУ складено та направлено Товариству розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів б"-"з" статті 13 Закону № 1788-XII за відповідний період. Однак, на ці розрахунки відповідач не надав будь-яких заперечень та не оскаржив їх. Отже, правильними є висновки судів про стягнення з Товариства заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача про те, що пільгова пенсія ОСОБА_4 призначена на підставі підробленої довідки, а тому він не повинен відшкодувати виплачені їй суми пенсій та витрати на їх доставку, оскільки предметом розгляду даного спору є не визначення права на пенсію вказаній особі, а зобов'язання відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, посилання Товариства на те, що працівники ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, після звільнення з Товариства, працювали також на інших підприємствах, і це звільняє його від обов'язку відшкодовувати витрат на виплату і доставку їм пільгових пенсій, не узгоджується з чинним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів та встановлені судами обставини справи не спростовують.

Керуючись статтями 222, 224, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Трест Київспецбуд» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман