Справа № 810/1393/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року м. Київ 810/1393/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В., в присутності

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Підприємства споживчої кооперації «Тетіївський ринок» Київської регіонспоживспілки

до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області

про визнання протиправними та скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Підприємство споживчої кооперації «Тетіївський ринок» Київської регіонспоживспілки до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.03.2016 № Ю-, рішення від 25.03.2016 № НОМЕР_1 та податкових повідомлень рішень від 25.03.2016 № НОМЕР_2 та № 18741702.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками ОСОБА_3 від 09.03.2016 № 66/173/01561166 «Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання норм законодавства повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, за період 01.01.2013 по 31.12.2015 року - Підприємства споживчої кооперації «Тетіївський ринок Київської РССК» за період з 01 січня 2013р. по 31 грудня 2015 року» (далі ОСОБА_3 перевірки), який став підставою для прийняття оскаржуваних рішень та вимоги і вважає висновки зазначеного ОСОБА_3 необґрунтованими та протиправними з огляду на наступне.

Позивач зазначив, що заробітна плата працівникам ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3), ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4), ОСОБА_6 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5), ОСОБА_7 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6), ОСОБА_8 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7), ОСОБА_9 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8), ОСОБА_10 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_9), ОСОБА_11 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_10) виплачувалась з урахуванням норм Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» із змінами та доповненнями (далі - Закон № 108/95-ВР), Постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2010 № 330 (далі Постанова № 330) та ОСОБА_12 договору Підприємства споживчої кооперації «Тетіївський ринок» Київської регіональної спілки споживчої кооперації на 2011 2015 рік, реєстраційний № 44 від 09.11.2011 (далі ОСОБА_12 договір); правил торгівлі на ринках міста Тетієва затверджених рішенням Тетіївської міської ради від 21.04.2011 № 112.

Також, позивач вказав, що відповідно до Додатку № 1 до ОСОБА_12 договору Розділ 11 п. 10.3, контролери, рубщики, вагар, машиніст з рання та ремонту спецодягу працюють на неповному робочому тижні 0,5 тарифної ставки 2 рази в тиждень, четвер та неділю з 6 години ранку до 14 години дня.

Вказані особи ознайомлені з колективним договором та були прийняті на роботу згідно поданих заяв на підставі Наказів по Тетіївському ринку «Про прийняття на роботу працівників» від 03.04.2006 № 5-б та від 30.04.2010 № 13 на 0,5 тарифної ставки.

В судовому засіданні 28.07.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити адміністративний позов.

Відповідач позову не визнав та стверджував, що оскаржувані рішення та вимогу прийнято відповідачем правомірно і у відповідності до вимог чинного податкового законодавства. В обґрунтування доводів заперечень посилався на обставини, викладені в ОСОБА_3 перевірки

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Підприємство споживчої кооперації «Тетіївський ринок» Київської регіонспоживспілки, зареєстровано як юридичну особу Тетіївською районною державною адміністрацією Київської області 27.01.1998 за № 0000169, як платник податків на час проведення перевірки перебуває на обліку в Тетіївській ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області.

У період з 09.02.2016 по 29.02.2016 посадовими особами Тетіївської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання норм законодавства повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, за період 01.01.2013 по 31.12.2015 року - Підприємства споживчої кооперації «Тетіївський ринок Київської РССК» за період з 01 січня 2013р. по 31 грудня 2015 року.

За результатами перевірки відповідачем складено ОСОБА_3 перевірки від 09.03.2016 № 66/173/01561166 (а.с. 8-21).

Висновком зазначеного ОСОБА_3 було встановленно, порушення позивачем положень:

1. підпункту 168.1.1., пункту 168.1, статті 168, пункту 176.2, статті 176, підпункту 177.8 статті 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-У1 (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 10 605,95 гривень;

2. підпункту 5 пункту 1 статті 1, пункту 8 статті 9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний внесок, за період, що перевірявся, на суму 22 602,85 грн;

3. пункту 16 (1) підрозділу 10 інших перехідних положень Розділу XX перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті заниження фонду оплати праці на який нараховується військовий збір, встановлено його заниження за період з 01.08.2014 по 31.12.2015 всього в сумі 239,48 грн.

Вказаних висновків відповідач дійшов у звязку з наступним.

Перевіркою встановлено, що працівникам: ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3), ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4), ОСОБА_6 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5), ОСОБА_7 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6), ОСОБА_8 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7), ОСОБА_9 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_8), ОСОБА_10 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_9), ОСОБА_11 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_10) які прийняті на роботу ПСК «Тетіївський ринок Київської РССК» (код СДРПОУ 01561166) нараховувалась заробітна плата у розмірі нижче мінімальної заробітної плати встановленої законодавством України.

У звязку з чим, фонд оплати праці занижений в сумі 68 416,54 грн.

В результаті заниження фонду оплати праці з якого утримується єдиний соціальний внесок (3,6 %) та на який нараховується єдиний соціальний внесок (36,8%) занижено єдиний соціальний внесок, який підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 22 602,85 грн.

Крім того, заниження фонду оплати праці, призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 10 219,10 грн., а сама: 2013 рік на суму 26 544,42 грн. з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 1 147 грн. та 1 218,00 грн. на місяць, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 3 956,89 грн.; 2014 рік на 28 201,01 грн. з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 1 218 грн. на місяць, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 4 283,48 грн.; 2015 рік на 13 671,11 грн. з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 1 218 грн та 1 347,00 грн. на місяць, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 1 978,73 грн.

В результаті заниження фонду оплати праці на який нараховується військовий збір, встановлено його заниження за період з 01.08.2014 по 31.12.2015 всього в сумі 239,48 грн.

Крім того, працівники податкового органу зазначили, що перевіркою дотримання встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку сум доходу виплаченого на користь платників податків та сум утриманого з них податку (ф. 1-ДФ), достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено порушення пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України. При заповнені розрахунку форми № 1-ДФ допускалися не недостовірні відомості про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платників податків, а саме не достовірно відображено ознака доходів « 142» при фактичні виплаті доходів, самозайнятій особі відповідно до (пп. 165.1.36 п. 165.1 ст. 165, ПК України), чим порушено частину «б» пункт 176.2 статті 176 ПК України.

При перевірці вимог розділу IV ПК України встановлено, що ОСОБА_13 в III кварталі 2013 року був виплачений дохід визначений підпунктом 165.1.36, пункту 165.1, статті 165, ПКУ, в сумі 624 грн. без утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб згідно пункту 177.8 статті 177 ПКУ.

Працівники відповідача зазначили, що відповідно до відоместей, та інформації яка міститься в Тетіївській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області встановлено, що ОСОБА_3 РНОКПП (НОМЕР_11) 15.12.2011 року знятий з обліку платників податків за № 2838.

Крім того, ОСОБА_14 в III кварталі 2015 року був виплачений дохід визначений підпунктом 165.1.36, пункту 165.1, статті 165, ПКУ, в сумі 1 655 грн. без утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб згідно пункту 177.8 статті 177 ПК України.

Працівники відповідача зазначили, що відповідно до відоместей, та інформації яка міститься в Тетіївській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області встановлено, що ОСОБА_14 РНОКПП (НОМЕР_12) 15.01.2015 року прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності.

Що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 341,85 гривень, чим порушено підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України.

Позивач не погодився з вказаними висновками ОСОБА_3 перевірки і подав заперечення до податкового органу.

За наслідком розгляду вказаних заперечень податковим органом були залишені без змін висновки ОСОБА_3 перевірки.

На підставі ОСОБА_3 перевірки, відповідачем було прийнято податкові повідомлення - рішення від 25.03.2016 року:

- № НОМЕР_2 форми «Р», яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на 13 257 грн. 43 коп., з яких за податковими зобовязаннями 10 605,95 грн. та за штрафними санкціями 2 651,48 грн.;

- № НОМЕР_13, яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем військовий збір на 299,35 грн., з яких за податковими зобовязаннями 239,48 грн. та за штрафними санкціями 59,87 грн.

Також відповідачем було прийнято рішення від 25.03.2016 № НОМЕР_1 "Про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску", яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 2 260,28 грн. та виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.03.2016 № Ю-, відповідно до якої позивачу потрібно сплатити суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі: 22 602,85 грн.

Не погоджуючись з висновками відповідача та прийнятими ним рішеннями та вимогою, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до преамбули Закону № 108/95-ВР цей Закон визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

Відповідно до статті 1 Закону № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Абзацом 1 статті 2 Закону № 108/95-ВР встановлено, що основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Згідно до статті 3 Закону № 108/95-ВР мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). До мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів.

Суб'єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, об'єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об'єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники.

Статтею 6 Закону № 108/95-ВР передбачено, що основою організації оплати праці є тарифна система, яка включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники).

Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники) розробляються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Тарифна система оплати праці не поширюється на гранти.

Відповідно до преамбули Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 № 3356-XII (далі Закон № 3356-XII) цей Закон визначає правові засади розробки, укладення та виконання колективних договорів і угод з метою сприяння регулюванню трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників і роботодавців.

Відповідно до статті 1 Закону № 3356-XII колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях (далі - підприємства) незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

ОСОБА_12 договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства в межах компетенції цих підрозділів.

Угода укладається на національному, галузевому, територіальному рівнях на двосторонній або тристоронній основі: на національному рівні - генеральна угода; на галузевому рівні - галузеві (міжгалузеві) угоди; на територіальному рівні - територіальні угоди.

Згідно до статті 3 Закону № 3356-XII колективний договір укладається між роботодавцем з однієї сторони і одним або кількома профспілковими органами, а у разі відсутності таких органів - представниками працівників, обраними і уповноваженими трудовим колективом з іншої сторони.

Сторонами колективних угод є сторони соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог.

Статтею 7 вказаного Закону встановлено, зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства (якщо це передбачено статутом); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій працівників; умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці;забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків; заборона дискримінації.

ОСОБА_12 договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про визначення та застосування мінімальної заробітної плати в погодинному розмірі" від 05.05.2010 № 330 мінімальна заробітна плата в погодинному розмірі застосовується: на підприємствах незалежно від форми власності у разі встановлення у колективних договорах або за погодженням з профспілковими чи іншими органами, уповноваженими на представництво трудовим колективом, погодинної оплати праці із застосуванням відповідних нормованих завдань та обліку фактичного робочого часу; фізичними особами, які використовують найману працю з погодинною оплатою праці; в установах та організаціях, що фінансуються з бюджету, в разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про встановлення працівникам погодинної оплати праці. Пропозиції щодо прийняття таких рішень вносить Міністерство праці та соціальної політики за ініціативою центральних та місцевих органів виконавчої влади і після консультацій з відповідними галузевими профспілками.

Як встановлено судом, в спірний період на підприємстві позивача діяв ОСОБА_12 договір на 2011 2015 рік, реєстраційний № 44 від 09.11.2011.

Відповідно до Додатку № 1 до Розділ 11 п. 10.3 вказаного ОСОБА_12 договору, контролери, рубщики, вагар, машиніст з рання та ремонту спецодягу працюють на неповному робочому тижні 0,5 тарифної ставки 2 рази в тиждень, четвер та неділю з 6 години ранку до 14 години дня, що відповідає положенням пункту 7 Розділу I Правил торгівлі ПСК «Тетіївський ринок» Київської регіон споживспілки, які затверджені Рішенням Тетіївської міської ради від 21.04.2011 № 112.

Згідно додатку № 3 до Розділу 1 п. 15.2 ОСОБА_12 договору, робітники по благоустрою території, прибиральниця та машиніст з прання та ремонту спецодягу, сторожа, вагар, контролери, рубачі погодинна плата.

Представником відповідача ні під час перевірки, ні в судовому засіданні не ставилось під сумнів законність ОСОБА_12 договору.

Судом встановлено, що працівники ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 були прийняті на роботу на підставі поданих заяв та згідно трудової угоди.

Так, відповідно до наказу по Тетіївському ринку «Про прийняття на роботу працівників» від 03.04.2006 № 5-б, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зараховано на посаду - контролера ринку, ОСОБА_7 зараховано на посаду рубщика мясного павільйону, ОСОБА_9 зараховано завідувачем магазину «Вікторія», ОСОБА_10 зараховано вагарем мясного павільйону, ОСОБА_11 прийнято на роботу контролером туалету (згідно резолюції на заяві).

Також суд зазначає, що вказані особи у своїх заявах про прийняття на роботу зазначали, «прошу прийняти мене на роботу на 0,5 т. ставки».

Крім того, відповідно до наказу по Тетіївському ринку від 30.04.2010 № 13 ОСОБА_8 зараховано на посаду рубщика в мясному відділенні.

З наданих представником відповідача копій письмових пояснень ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від 28.02.2016 вбачається, що вказані особи підтверджують надані позиваче пояснення, стосовно того, що вони працювали на 0,5 тарифної ставки, а праця оплачувалась за погодинне відпрацювання.

Враховуючи викладене та той факт, що відповідачем під - час перевірки не було досліджено і враховано наданий позивачем ОСОБА_12 договір з додатками та той факт, що працівники ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 працюють на 0,5 тарифної ставки, а праця оплачувалась за погодинне відпрацювання, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно зробив висновки про заниження позивачем фонду оплати праці.

Стосовно висновків відповідача, що позивачем не було утримано з ОСОБА_13 в III кварталі 2013 року та ОСОБА_14 в III кварталі 2015 податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

В ОСОБА_3 перевірки відповідач зазначає, що при заповненні розрахунку форми № 1-ДФ допускалися недостовірні відомості про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платників податків, а саме не достовірно відображено ознака доходів « 142» при фактичній виплаті доходів, самозайнятій особі відповідно до (пп. 165.1.36 п. 165.1 ст. 165, ПК України), чим порушено частину «б» пункт 176.2 статті 176 ПК України.

Так, відповідач встановив, що ОСОБА_13 в III кварталі 2013 року був виплачений дохід визначений підпунктом 165.1.36, пункту 165.1, статті 165 ПК України в сумі 624 грн. без утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб згідно пункту 177.8 статті 177 ПКУ.

Працівники відповідача зазначили, що відповідно до відоместей, та інформації яка міститься в Тетіївській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області встановлено, що ОСОБА_3 15.12.2011 року знятий з обліку платників податків за № 2838.

Також відповідач встановив, що ОСОБА_14 в III кварталі 2015 року був виплачений дохід визначений підпунктом 165.1.36, пункту 165.1, статті 165 ПК України в сумі 1 655 грн. без утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб згідно пункту 177.8 статті 177 ПК України.

Працівники відповідача зазначили, що відповідно до відоместей, та інформації яка міститься в Тетіївській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області встановлено, що ОСОБА_14 15.01.2015 року прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності.

Що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 341,85 гривень, чим порушено підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України.

Водночас, відповідач в ОСОБА_3 перевірки вказує, що узагальнені дані про результати перевірки правильності нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб при виплаті доходів громадян наведені в табліці.

В той же час, суд зазначає, що з вказананої таблиці не можливо встановити, кому, коли і в якій кількості було нараховано та в подальшому утримано з нього податок на доходи фізичних осіб.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того факту, що позивачем при заповненні розрахунку форми № 1-ДФ допускались не достовірні відомості про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платників податків, а саме не достовірно відображено ознака доходів « 142» при фактичній виплаті доходів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач безпідставно та необґрунтовано зробив висновки про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб в сумі 341,85 грн. при виплаті ОСОБА_3 та ОСОБА_14 доходу.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління .

Водночас, відповідачем, як субєктом владних повноважень, обовязку доказування правомірності спірних рішень не виконано та не доведено належними та достатніми доказами фактів заниження позивачем фонду оплати праці.

Будь-яких спростовуючих доводи позивача доказів відповідач суду не надав, а також не навів жодних контраргументів на підтвердження обґрунтованості прийняття спірних рішень та вимоги.

Враховуючи той факт, що підставою нарахування позивачу грошових зобовязань та штрафних санкцій відповідно до оскаржуваних рішень та винесення вимоги про сплату боргу, став висновок відповідача про заниження позивачем фонду оплати праці, який визнаний судом таким, що є не обґрунтованим, безпідставним та протиправним, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.03.2016 № НОМЕР_2 та № 18741702, рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1 та вимога про сплату боргу № Ю-, скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору у сумі 5 512 грн. 00 коп., підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 94, 158 - 163, 167 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) № Ю- від 25.03.2016 .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області № НОМЕР_14 від 25.03.2016.

4. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 25.03.2016 № НОМЕР_13 та № НОМЕР_2.

5. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок асигнувань Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на користь Підприємства споживчої кооперації "Тетіївський ринок" Київської регіонспоживспілки судові витрати у сумі 5512 (пять тисяч пятсот дванадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 02 серпня 2016 р.