Справа № 806/674/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"03" листопада 2016 р. Справа № 806/674/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Марчук Ю.А.,

позивача та його представника, представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа - ОСОБА_5 об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про скасування вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та просила визнати протиправною та скасувати вимогу ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 10.05.2016 № Ф-255-17 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 20086,22 грн., оскільки вважає, що відповідачем не було дотримано вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" та Інструкції № 455.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі фізична особа-підприємець ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають вимогам Порядку №499.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2016 року ОСОБА_5 об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-255-17, якою зобов'язано ФОП ОСОБА_4 сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску, що виникла станом на 30.04.2016 року, в сумі 20086,22 грн. (а.с. 42).

Суд першої інстанції, перевіряючи дії відповідача щодо винесення вимоги на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що її сформовано правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до пункту 4 частини першої вказаної статті, платниками єдиного внеску є також фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Визначення недоїмки міститься у пункті 6 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до якої це - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Так, із набранням чинності Законом України від 04.07.2013 №403-VII та Законом від 04.07.2013 №404-VII відповідно до положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18.03.2013 №141/2013, формування та реалізацію політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з 01.10.2013 року покладено на органи державної податкової служби.

У зв'язку з переходом повноважень щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування управлінням Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області було передано ОСОБА_5 ОДПІ перелік боржників по сплаті єдиного соціального внеску для забезпечення погашення заборгованості, серед яких і ФОП ОСОБА_4 з наявною станом на 01.10.2013 недоїмкою у розмірі 6398,36 грн. В свою чергу, за період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року згідно даних картки особового рахунку нараховано єдиного внеску в сумі 20086,22 грн. що підтверджується даними особових рахунків.

З огляду на вищезазначе, зазначена заборгованість складається із суми боргу визначеного управлінням Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі та єдиного внеску, нарахованого згідно даних картки особового рахунку, за період з жовтня 2013 року по квітень 2016 року, яка станом на час винесення вимоги не погашена позивачем у встановленому законом порядку, а тому правомірно винесена відповідачем.

Посилання ОСОБА_4 на те, що зазначену вимогу винесено з порушенням норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Інструкції N 455 обгрунтовано відхилено судом першої інстанції.

Так, відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, що діяла в період нарахування зазначеної недоїмки за даними особового рахунку передбачала, що обчислення єдиного внеску територіальними органами Пенсійного фонду (до 01.10.2013) та (після вказаної дати) органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно зі частиною четвертою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", органи Пенсійного фонду, а після 01.10.2013 року, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

В свою чергу, на момент прийняття відповідачем спірної вимоги процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами (далі - фіскальні органи) визначалась Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року N 449 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 року за N 508/26953 (далі - Інструкція N 449), а тому посилання позивача на Інструкцію N 455 яка втратила чинність є безпідставними.

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції N 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції N 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'яти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п'ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом. Сума боргу у вимозі проставляється у гривнях з двома десятковими знаками.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Інструкції N 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, наведені положення Інструкції N 449 та частини четвертої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" спростовують доводи позивача про те, що тільки акт перевірки може бути виключною підставою для формування контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки).

При цьому, аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату недоїмки, без проведення додаткових перевірок.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем визнано заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 19 178,74 грн. станом на 18.03.2016 року, оскільки згідно протоколу від 18.03.2016 року позивач самостійно визначила графік погашення заборгованості.

В свою чергу, за квітень 2016 року нараховано 909,48 грн., а тому станом на 30.04.2016 за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 20086,22 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості на час винесення спірної вимоги позивачем не надано як і не наведено жодних переконливих доказів на спростування встановлених судом обставин при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що відповідачем не підтверджена сума заборгованості, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки позивач не спростувала при розгляді справи як в суді першої так і апеляційної інстанцій правильність нарахування єдиного внеску, який обліковується на особовому рахунку та розрахований податковим органом відповідно до вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Окрім того, як убачається з матеріалів справи позивачка не сплачувала єдиний внесок з часу прийняття Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI, що було підставою для звернення управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві та Бердичівського району з позовом про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості по єдиному внеску за січень-грудень 2011 року (справа №0670/7299/13) та для звернення ОСОБА_5 ОДПІ про стягнення заборгованості за період липень - грудень 2013 року, квітень, липень, жовтень 2014 року, січень 2015 року (справа №806/1983/15).

Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання ОСОБА_7 на рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2016 року по справі №806/2913/15, оскільки обставини встановлені вказаним судовим рішенням не мають відношення до правовідносин по справі, що є предметом розгляду по вказаній справі.

Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача про те, що оспорювана вимога за своїм змістом не відповідає положенням статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в ній відсутнє посилання на рішення, на підставі якого її сформовано.

Форма вимоги про сплату боргу (недоїмки) та порядок її формування встановлений Інструкцією № 449 і виключно у разі додержання цієї форми вимога набуває статусу виконавчого документа. Судом першої інстанції не встановлено, а позивачем не доведено, що вимогу про сплату недоїмки оформлено без дотримання вимог Інструкції № 449. Окрім того, вказану вимогу прийнято до виконання державною виконавчою службою, про що зазначає сам позивач в позовній заяві.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому підстави, визначені ст.202 КАС України, для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "04" листопада 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 особа-підприємець ОСОБА_4 АДРЕСА_1,13300

3- відповідачу ОСОБА_5 об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Б.Хмельницького,24 А,м.Бердичів,Житомирська область,13113

4-третій особі: ОСОБА_5 об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - вул.Л.Карастоянової,29,м.Бердичів,Житомирська область,13312,

5 - представник позивача Зільберт Олег Євгенійович вул. 600-річчя 50, кв. 93, м. Вінниця - ,