Справа № 823/1402/16
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року справа № 823/1402/16

м. Черкаси

11 год. 50 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

секретаря - Тараненка М.О.,

за участю:

позивача - ФОП ОСОБА_1,

представника позивача ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (за довіреністю),

представника відповідача управління Укртрансбезпеки у Черкаській області - Бичека О.А. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до управління Укртрансбезпеки у Черкаській області про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 (надалі-позивач) звернулась в Черкаський окружний адміністративний суд з позовом, в якому просить скасувати постанову управління Укртрансінспекції у Черкаській області від 05.09.2016 № СА 020994 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1 700,00грн.

В подальшому, позивачем була подана заява в якій остання уточнила назву відповідача та просила вважати належним відповідачем - управління Укртрансбезпеки у Черкаській області (надалі-відповідач) замість управління Укртрансінспекції у Черкаській області.

В обґрунтування вимог зазначено, що постановою відповідача від 05.09.2016 № СА 020994 до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 1 700,00грн. за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.ст.39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без оформлення протоколу повірки та адаптації тахографа та без заповнених тахокарт у кількості, що передбачена ЄУТР. Вказану постанову ФОП ОСОБА_1 вважає безпідставною, оскільки зупинений транспортний засіб (автобус марки ПАЗ 4234, д.н. НОМЕР_1, що здійснював перевезення пасажирів по маршруту «Ленінська-Черкаси»), який використовується для здійснення підприємницької діяльності ніколи не був обладнаний тахографом, в зв'язку з чим водій, у відповідності до наказу Міністерства інфраструктури України від 29.12.2011 № 659 вів індивідуальну книжку водія, яка і була надана для перевірки.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 заперечив в повному обсязі з підстав викладених в запереченні, додатково наголосив, що оскаржувана позивачем постанова ґрунтується на нормах чинного законодавства, є законною, обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення представників сторін, а також позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 16.05.2002 за ідентифікаційним кодом - НОМЕР_2.

У відповідності до ліцензії Міністерства транспорту та зв'язку України серії НОМЕР_3 від 18.05.2010, ФОП ОСОБА_1 здійснює надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт».

У відповідності до ліцензійної картки № 391736, за позивачем зареєстрований транспортний засіб: автобус марки ПАЗ 4234, д.н. НОМЕР_1, 2014 року випуску.

Матеріалами справи встановлено, що працівниками відповідача 25.07.2016 (на підставі направлення від 22.08.2016 № 001951 на проведення рейдової перевірки) по вул. Ложешнікова, 52, що в м. Черкаси був зупинений автобус марки ПАЗ 4234, д.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 для перевірки документів.

При здійсненні перевірки було встановлено, що у водія був відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа, а також тахокарти в день роботи та за попередні 28 днів. Вказані порушення, що підпадають під ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» були зафіксовані а в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2016 № АПД 003916.

В подальшому, на підставі встановленого в акті перевірки порушення, керуючись абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» уповноваженою особою управління Укртрансбезпеки у Черкаській області винесена постанова від 05.09.2016 № СА 020994 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штрафу у розмірі 1 700,00грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства ФОП ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (надалі - Закон № 2344).

Частиною 1 ст.29 Закону № 2344 передбачено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Послуги пасажирського автомобільного транспорту визначені ст.35 Закону № 2344.

У відповідності до вимог вищевказаної статті закону, послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Автобусні маршрути за видами сполучень поділяються на: міські, приміські, міжміські, міжнародні.

Приписами ст.39 Закону № 2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Суд зазначає, що наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 № 340 затверджено «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», пунктом 6.1 розділу VI якого визначено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км., вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

У відповідності до п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 24.06.2010 № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: - забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; - своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; - використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; - має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Абзацом 3 ч.1 ст.60 Закону № 2344 визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вищевказаних положень законів та підзаконних нормативно-правових актів дає суду підстави зробити висновок, що для водіїв автобусів, які здійснюють регулярні пасажирські перевезення на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км. крім переліку документів визначених ст.39 Закону № 2344 обов'язковими також є протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, а також заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

При вивченні матеріалів справи, зокрема копії паспорту № 20 автобусного маршруту регулярних перевезень суд з'ясував, що ФОП ОСОБА_1 є перевізником на міжміському автобусному маршруті «Ленінське-Черкаси» АС-2 (ч/з Лящівку), протяжність якого становить 92,4 км.

Як вже зазначалось вище, за позивачем зареєстрований транспортний засіб - автобус марки ПАЗ 4234, д.н. НОМЕР_1.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що оскільки ФОП ОСОБА_1 здійснює регулярні пасажирські перевезення на міжміському автобусному маршруті «Ленінське-Черкаси», протяжністю понад 50 км., то автобус який використовувався для даних перевозок та, який був зупинений для проведення управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області відповідної перевірки повинен був бути обладнаний тахографом, а тому у водія в обов'язковому порядку мав бути протокол про перевірку та адаптацію тахографа, а також тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР. Встановлення їх відсутності є правовою підставою для застосування адміністративного-господарського штрафу.

Твердження позивача про те, що водієм автобуса ПАЗ 4234, д.н. НОМЕР_1 велася індивідуальна книжка водія, суд сприймає критично та вважає його безпідставним, оскільки вчинення таких дій стосується водіїв для яких наявність тахографа не передбачена - це вантажні автомобілі повною масою до 3,5 тон та автобуси, які не виконують міжміські пасажирські перевезення на маршруті протяжністю до 50 км.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ФОП ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки підстав для задоволення позовних вимог суд не встановив, сплачений за позовну заяву судовий збір поверненню позивачу згідно з вимогами ст.94 КАС України не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 04.11.2016