Справа № 813/2433/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року № 813/2433/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представників позивача Громяка Ю.О., Романика Н.М.,

представника відповідача Пензов С.В.,

представника третьої особи 2 Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Славське лісове господарство» до Закарпатської митниці ДФС за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Закарпатської обласної державної адміністрації, Львівської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльність,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства «Славське лісове господарство» (надалі по тексту - ДП «Славське лісове господарство», позивач) до Закарпатської митниці ДФС (надалі по тексту - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність, в якій з урахування заяви про уточнення позовних вимог позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, яка полягає у не проведенні своєчасного митного контролю, яка призвела до вимушеного простою залізничних вагонів №96396866, №91503367, №91503300.

Ухвалами суду від 19.07.2016 року відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

06.09.2016 року протокольною ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору було залучено Закарпатську обласну державну адміністрацію (надалі по тексту - третя особа 1) та Львівську митницю ДФС (надалі по тексту - третя особа 2).

Позивач вказує на безпідставну затримку залізничних вагонів з експортованою їм за кордон деревиною відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно ч.4 ст.558 Митного кодексу України (надалі по тексту - МК України) правоохоронні органи зобов'язані письмово повідомляти органи доходів і зборів про наявність оперативної інформації щодо можливих випадків переміщення товарів з порушенням норм законодавства України. У разі наявності такої оперативної інформації від правоохоронних органів митний контроль та митне оформлення здійснюються за письмовим рішенням керівника органу доходів і зборів, який отримав цю оперативну інформацію, або особи, яка виконує його обов'язки, в обсягах та у формах, передбачених цим Кодексом. На переконання позивача, такого письмового рішення не існує. Із врахуванням Переліку виняткових випадків, коли окремі вагони, локомотиви, інші елементи рухомого складу можуть бути виключені зі складу поїзда для проведення митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №602 від 25.05.2012 року, були відсутні правові підстави для затримання вагонів з експортованою деревиною.

Окрім цього, митний догляд було проведено без присутності уповноважених осіб декларанта - лісогосподарського підприємства. Також розвантажування товару під час митного догляду розпочате без належного повідомлення декларанта та отримання згоди на забезпечення проведення вантажних операцій в товаром. З моменту затримання і під час митного догляду, не забезпечено незмінності стану товару (деревина всохлася), що призвело до втрати його товарного вигляду. На початку травня в період 06.05.2016 року по 16.05.2016 року у вагони була завантажена свіжо-пиляна деревина з вологістю 80-90 %. Оскільки вказана деревина вже протягом тривалого часу знаходиться у відкритих вагонах при середній температурі повітря +20 °С під відкритим небом, вага деревини зменшилась, адже волога має здатність випаровуватись. Внаслідок цього деревина всохлася та втратила товарний вигляд.

Вважає, що дії відповідача є незаконними, а тому просить позов задовольнити у повному обсязі із урахуванням уточнень до позовної заяви.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у заперечення на позовну заяву. Зазначив, що наявні ознаки порушення митних правил передбачених ст.483 МК України, а саме дій вчинених посадовою особою позивача спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення партії товару «лісоматеріали» документів, що містять неправдиві відомості щодо ваги, об'єму, геометричних розмірів та вартості товарів. Згідно ч.4 ст.321 МК України, граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів. Зазначає, що в даному випадку слід застосовувати строк, визначений ч.4 ст.321 МК України, а не ст.199 МК України, як зазначає позивач.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Закарпатська обласна державна адміністрація повідомила, що поверхневим оглядом митників було встановлено, що під видом «деревина паливна» перевозиться кругляк, який заборонений до вивозу відповідно до Закону України від 09.04.2015 року «Про внесення змін до Закону України «Про особливості державного регулювання діяльності суб'єктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів». Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівська митниця ДФС в своїх пояснення зазначила, що під час проведення митного оформлення усіх трьох митних декларацій поданих декларантом позивача система управління ризиками (АСАУР) не спрацювала, а тому огляд товарів, заявлених у таких митних деклараціях не проводився.

У судовому засіданні представники позивача позовну заяву підтримали повністю та просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку із безпідставністю.

Представник третьої особи - Львівської митниці ДФС у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа - Закарпатська обласна державна адміністрація у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін в їх сукупності, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

Суд встановив, що 04.01.2016 року між ДП «Славське лісове господарство» (продавець) та фірмою «Пізец ГмбХ» (покупець) укладено контракт №804/00992384/02, предметом якого є продаж товару - дрова паливні ялина/ялиця. На виконання умов зазначеного контракту, ДП «Славський лісгосп» відвантажив на адресу фірми «Пізец ГмбХ», станція перетину кордону Батєво, та провів митне оформлення двох напіввагонів дров паливних (код УКТ ЗЕД 4401).

11.05.2016 року на територію залізничної станції «Батьово -Сортувальна» пункту контролю «Батєво» прибув залізничний вагон №96396866 з вантажем «Лісоматеріали необроблені: дров'яна деревина паливна у вигляді колод-ялини довжиною 3-4 м., d 14-46 см., в кількості - 58,905 м3». 13.05.2016 року на територію залізничної станції «Батьово - Сортувальна» пункту контролю «Батєво» надійшли залізничні вагони №91503300 та №91503367 з вантажем «Лісоматеріали необроблені: дров'яна деревина паливна у вигляді колод-ялини довжиною 3-4 м., d 14-46 см., в кількості - 154,927 м3».

Судом встановлено, що на виконання Розпорядження Голови Закарпатської ОДА від 13.05.2016 року №236, відповідачем було затримано велику кількість вагонів з лісоматеріалами, відправником частини з яких був позивач.

Однак, про затримання вагонів позивачеві стало відомо зі змісту телеграм одержаних станцією відправлення Сколе Львів від 23.05.16 року, 25.05.16 року, 26.05.16 року, 27.05.2016 року та 14.06.2016 року.

Телеграмою від 23.05.2016 року було повідомлено станцію відправлення Сколе Львів, що Закарпатською митницею ДФС, розпорядженням голови Закарпатської ОДА від 13.05.2016 року №236 затримуються вагони з лісовими вантажами, для митного огляду та подальшої перевірки.

Також листом від 20.05.2016 року №087061/34/1208 Закарпатської митниці ДФС було повідомлено начальника станції ЧОП І. В. Негінського про те, що на виконання розпорядження голови Закарпатської ОДА від 13.05.2016 року №236 проводяться заходи направлені на недопущення вивезення за межі митної території України лісоматеріалів з порушенням чинного митного законодавства в митному режимі «експерт товарів» за товарними позиціями 4401, 4403 згідно УКТ ЗБД . Також було зазначено, що виникла надскладна ситуація зі здачею закордон вагонів, завантажених лісовими вантажами, оскільки вказаний товар підлягає митному догляду, у зв'язку із чим вагони затримуються митницею.

Так, починаючи з 13 травня митний контроль товару у вагонах у №96396866, №91503367, №91503300 з дров'яною деревиною паливною у вигляді колод-ялини станом на 03.08.2016 року так і не було здійснено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України визначений ст.199 МК України.

Згідно ч.1 ст.199 МК України, граничний строк перебування товарів транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України не може перевищувати 30 днів, а для автомобільного транспорту - п'ять днів з моменту прибуття у пункт пропуску через державний кордон України для здійснення митних процедур.

Відповідно до ст.4 МК України, митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання.

Митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Враховуючи положення статті 199 Митного кодексу України, відповідачем не було здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску залізничних вагонів №96396866, №91503300 та №91503367 через державний кордон України у строк, встановлений ст. 199 МК України.

Згідно ст. 140 МК України, час для проведення митних процедур на кордоні зазначається в Технологічній схемі прикордонно-митного контролю. В наданому суді документі такий час не вказаний, проте він не може бути більшим ніж зазначений у ст.199 МК України.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що до даних правовідносин повинні застосовуватися норми ст.321 МК України, згідно ч.4 якої граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів.

Згідно ст.3 МК України, митний режим - комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Отже, положення ст.321 МК України не можуть застосовуватися до даних правовідносин, оскільки призначенні виключно для визначення митного режиму, а не для проведення митних формальностей.

Крім цього, судом взято до уваги, що перед здійсненням прикордонного митного контролю товар вже було оформлено для переміщення через кордон в режимі «експорт» на Львівській митниці ДФС.

Відповідно до ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до Законодавства її замінює, а також на товаро супровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Згідно ч.1 ст.255 МК України, митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі:

1)виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу;

2)підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару;

3)проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу;

4)виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини п'ятої цієї статті;

5)зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції";

6)подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні;

7)призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Главою 40 МК України визначено порядок декларування товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною 6 цієї статті визначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вимог ст. 247 МК України постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року №450 затверджено положення про митні декларації та форми митних декларацій та Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений Міністерством фінансів України від 30.05.2012 року №651.

Положения про митні декларації визначає вимоги до оформления і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1)заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2)відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3)відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4)відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5)відомості про товари:

а)найменування;

б)звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар;

в)торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах);

г)код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ)найменування країни походження товарів (за наявності);

д)опис упаковки (кількість, вид);

е)кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є)фактурна вартість товарів;

ж)митна вартість товарів та метод її визначення;

з)відомості про уповноважені банки декларанта;

и)статистична вартість товарів;

6)відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати:

а)ставки митних платежів;

б)застосування пільг зі сплати митних платежів;

в)суми митних платежів;

г)офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3 1 цього Кодексу;

ґ спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів;

д)спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

7)відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8)відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9)відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10)довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Митне оформлення товару у залізничних вагонах №96396866, №91503300 та №91503367 відповідно до ВМД №209040000/2016/2593 та ВМД №209040000/2016/2717 розпочалося ще у травні, а відповідач станом на день звернення з позовом до адміністративного суду не провів митне оформлення. Навіть покликання відповідача на наявність ряду об'єктивних причин, які вплинули на оперативність діяльності, зокрема складання протоколів про порушення митних правил, та надання картки відмови у пропуску або про пропуск товарів за межі митної території України не можуть бути підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст. 546 МК України, митниця діє відповідно до Конституції України, цього Кодексу, інших нормативно-правових актів та на підставі положення, яке затверджується наказом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Вищевказаними нормативно-правовими актами не передбачено випадків продовження чи можливого недотримання строку перебування товарів у пунктах пропуску через державний кордон, передбаченого ст. 199 МК України.

Згідно з ч.3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Дана норма узгоджується із встановленими у ст. 8 МК України принципами здійснення митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, спрощення законної торгівлі, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, заохочення доброчесності. Всупереч зазначеним принципам та нормам, відповідачем не вчинено дій щодо виконання мінімуму необхідних митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Судом взято до уваги, що відповідно до ст. 70 МК України метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Згідно ст. 73 МК України у разі застосування заходів, передбачених статтями 55 і 56 цього Кодексу, а також на вимогу митного органу присутність декларантів під час митного оформлення є обов'язковою.

Проте, огляд товару, згідно ст. 55 МК України відповідачем було проведено за відсутності декларанта, про що свідчать акти огляду долучені відповідачем до матеріалів справи від 26 травня та 10 червня 2016 року.

Крім цього судом враховано, що експертиза товару відповідачем була проведена лише 01 вересня 2016 року за відсутності представника позивача, а рішення про оформлення протоколів про порушення митних правил щодо товару, переміщеного в вищезазначених вагонах прийняті лише 30 вересня та 03 жовтня 2016 року.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Беєлер проти Італії», «Онер'їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Онер'їлдіз проти Туреччини», та «Беєлер проти Італії»). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків («Лелас проти Хорватії»).Отже, бездіяльність Закарпатської митниці ДФС та порушення, допущені нею, не повинні мати негативних наслідків для позивача.

Отже, огляд товарів, що переміщувалися у залізничних вагонах №96396866, №91503300 та №91503367 було проведено без присутності декларантів або уповноважених ними осіб ( підтверджується Актом №09019/16 від 26.05.2016 року та Актом №305010002/2016/00032 від 10.06.2016 року). Відповідно до ч.2 ст. 249 МК України, у разі застосування заходів, передбачених статтями 338(огляд (переогляд) товарів та транспортних засобів) і 339 цього Кодексу, а також на вимогу органу доходів і зборів присутність декларантів або уповноважених ними осіб під час митного оформлення є обов'язковою.

Відповідно до підпунктів 1, 3 частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не враховано право особи на участь у процесі прийняття рішення, нерозсудливо порушені строки приписані законодавством для його діяльності, не враховано всіх обставин, що мають значення при прийнятті рішення, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС, яка полягає у непроведенні своєчасного митного контролю, яка призвела до вимушеного простою залізничних вагонів №96396866, №91503367, №91503300.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС на користь Державного підприємства «Славське лісове господарство» судовий збір в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 листопада 2016 року.