Справа № 816/870/16
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 р.Справа № 816/870/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А. Русанової В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2016р. по справі № 816/870/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2016р. позов Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 17 листопада 2015 року №№ /562, /563.

Кременчуцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач) не погодившись з рішення суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: п.87.1 ст.87, п.287.3 ст.287 ПК України , не повне встановлення обставин справи, ненаданням належної правової оцінки доводам податкового органу , що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вважає постанову суду першої інстанції законною та такою, що прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

25.10.2016р. фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача , перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ПАТ "АвтоКрАЗ" до відповідача подано податкові декларації з плати за землю № від 19.02.2015 р. та № від 27.02.2015 р., а також уточнюючу податкову декларацію № від 03.03.2015 р., якими визначено грошове зобов'язання щодо орендної плати за землі державної або комунальної власності на 2015рік .

Граничним терміном для сплати податкових зобов'язань з орендної плати за землі державної та комунальної власності за червень-серпень 2015 року ПАТ « АвтоКраз» були 30.07.2015 р., 30.08.2015 р. та 30.09.2015 р.

Також встановлено, що станом на 01.08.2015 р. у ПАТ "АвтоКрАЗ" була наявна переплата з податку на прибуток у розмірі: 5 071 871,97 грн., станом на 31.08.2015 р. - 4 524 944,97 грн., станом на 30.09.2015 р. - 4 221 944,97 грн., що визнається сторонами по справі та підтверджується обліковою карткою. (а.с. 134-154)

07.07.2015 р., 18.08.2015 р. та 15.09.2015 р. ПАТ "АвтоКрАЗ" , з метою реалізації свого права на погашення податкового зобов'язання за рахунок переплати з податку на прибуток, зверталося до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, з листами про направлення надміру сплачених грошових коштів з податку на прибуток у рахунок зменшення податкових зобов'язань звітних (податкових) періодів з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. (а. с. 44, 46, 49)

За наслідками розгляду заяв, відповідачем зараховано надміру сплачених грошових коштів з податку на прибуток у зменшення податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності 28.10.2015р. в сумі 778 924,00 грн. та 26.11.2015р. в сумі 1 200 000,00 грн., що підтверджується повідомленнями про залік. (а.с.53- 54)

Кременчуцькою ОДПІ проведено перевірку ПАТ "АвтоКрАЗ" з питань своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за червень-серпень 2015 року, за результатами якої складено акт №482/16-03-15-04 від 02.11.2015.

Згідно висновків акту зазначено про несвоєчасну сплату позивачем узгодженого податкового зобов'язання, належного до сплати з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за червень-серпень 2015 року, чим порушено вимоги пункту 126.1 статті 126 та пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України (а.с. 16-17).

17.11.2015р. відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №/562, яким за затримку на 30 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання ПАТ "АвтоКраз" зобов'язано сплатити штраф у розмірі 195462,97 грн . (а.с. 14);

- №/563, яким за затримку на 61 календарний день сплати суми грошового зобов'язання ПАТ "АвтоКраз" зобов'язано сплатити штраф у розмірі 558342,37 грн. (а.с. 15).

За наслідками оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень позивачем в адміністративному порядку, скарги підприємства залишені без задоволення, а рішення податкового органу без змін. /а.с. 25-35/.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв неправомірно, оскільки несвоєчасна сплата грошового зобов'язання сталася не з вини позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 49.1. статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до положень пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно положень пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому, за змістом вказаної норми розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов'язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.

Згідно абз. 1, 3 пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Пунктом 43.3 статті 43 вказаного Кодексу передбачено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно з пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Колегія суддів зазначає, що податкове законодавство не вимагає від платника податків здійснення будь-яких інших дій, крім подачі заяви до податкового органу про зарахування (повернення) .

Судом , встановлено, що позивачем своєчасно були вчинені дії щодо сплати грошового зобов'язання, а саме подання відповідних заяв до податкового органу про зарахування надміру сплачених грошових коштів у зменшення податкових зобов'язань з орендної плати за землю.

Доводи відповідача, що заяви подані запізно, що унеможливило податковим органом своєчасно їх розглянути та скласти відповідний висновок, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

З огляду на наведене, суд зазначає, що законодавець надає право платнику податку реалізувати своє право на зарахування (повернення) протягом 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми, проте як податковий орган зобов'язаний не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви підготувати висновок про повернення коштів з бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що станом на 30 липня 2015, 30.08.2015р. та 30.09.2015р. року позивачем вчинено дії щодо своєчасної сплати узгодженого грошового зобов'язання з орендної плати, грошове зобов'язання є сплаченим шляхом зарахування податковим органом надміру сплачених грошових коштів на прибуток у зменшення податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки , у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування наслідків, передбачених статтею 126 Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення-рішення правомірно скасовані судом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень- рішень, а тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, правильно з'ясував обставини та надав оцінку доказам, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2016р. по справі № 816/870/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст ухвали виготовлений 31.10.2016 р.