Справа № 826/2979/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 жовтня 2016 року № 826/2979/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд, відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (надалі - Уповноважена особа Фонду, відповідач 2), за участю третьої особи - ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3, третя особа) про:

визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду від 22.09.2015 № 836 «Про внесення змін до наказу №831 від 16.09.2015 року» в частині незастосування наслідків нікчемності Договору №006-29615-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 27.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк»;

зобов'язання Уповноваженої особи Фонду повернути кошти з депозитного рахунку, відкритого відповідно до Договору №006-29615-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 27.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» на рахунок ОСОБА_1;

зобов'язання Уповноваженої особи Фонду надати до Фонду додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_1 стосовно здійснення останньому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду за Договором №004-29615-031114 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США в сумі 39 338,25 грн.;

зобов'язання Уповноваженої особи Фонду надати до Фонду пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог до ПАТ «Дельта Банк», включивши до них вимоги ОСОБА_1 за Договором №004-29615-031114 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США від 03.11.2014;

зобов'язання Фонду внести зміни до реєстру акцептованих вимог до ПАТ «Дельта Банк», включивши до них вимоги ОСОБА_1 за Договором №004-29615-031114 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США від 03.11.2014.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3, якій позивач перерахував кошти в розмірі 4 000 доларів США для розміщення під депозит, отримала повідомлення про нікчемність Договору банківського вкладу (депозиту), з підстав, визначених п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вимоги ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду не включені, проте, Уповноважена особа Фонду в порушення норм чинного законодавства протиправно не застосувала до договору №004-29615-031114 від 03.11.2014 наслідки нікчемності правочину та не повернула кошти з рахунку ОСОБА_3 на рахунок позивача.

Позивач зазначає, що протиправність наказу ПАТ «Дельта Банк» від 22.09.2015 №836 «Про внесення змін до наказу №831 від 16.09.2015 року» в частині незастосування наслідків нікчемності Договору №006-29615-270215 від 27.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк», а саме шляхом повернення коштів в сумі 4 000 доларів США на рахунок ОСОБА_1 прямо вказує на наявність підстав для зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду в сумі 39 338,25 грн. (200 000,00 грн. гарантована сума відшкодування - 160 661,75 грн., яка вже виплачена позивачу).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача 1 у судове засідання не прибув, подав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що відповідно до чинного законодавства України виконавча дирекція Фонду, на підставі Переліку вкладників, який формується Уповноваженою особою Фонду, затверджує Загальний реєстр вкладників. В той же час, у переданому Уповноваженою особою переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк» інформація про позивача відсутня, в зв'язку з чим дані про позивача не могли бути враховані при складанні загального реєстру.

Представник відповідача 2 у судове засідання не прибув, подав суду письмові заперечення, у яких зазначив, що включення певного вкладника банку до повного переліку вкладників, а потім і до загального реєстру, означає підтвердження права цієї особи на отримання коштів від Фонду, в той же час, позивач такого права не набув.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не надав.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 року у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однак, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у зазначеній постанові зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку ГПК України.

Проте, проаналізувавши положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд приходить висновком, що ним регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку ГПК України.

Однак, суд звертає увагу на те, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, яким в свою чергу врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз положень вищезазначеного Закону дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає і, як наслідок, відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі чи закриття провадження у справі з підстав непідсудності.

Суд вважає за необхідне окремо зазначити, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Між позивачем (вкладник) та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) №004-29615-031114 від 03.11.2014 «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США, за умовами якого вкладник розміщує по 08.11.2015 на вкладному рахунку суму у розмірі 15 032,32 доларів США.

Згідно виписки по рахунку НОМЕР_1 станом на 26.02.2015 на рахунку ОСОБА_1 розміщено 14 976 доларів США.

В подальшому, 27.02.2015 позивач перерахував зі свого карткового рахунку НОМЕР_1 на вкладний рахунок доньки - ОСОБА_3 4 000 доларів США, згідно з Платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46567072 від 27.02.2015, які розміщені під 5,5% річних відповідно до Договору №006-15 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 27.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк».

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 прийнято рішення № 51 про запровадження з 03.03.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015.

В подальшому виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно якого тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 до 02.09.2015 включно.

Окрім того, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

На офіційному веб-сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) розміщено оголошення, що Фонд розпочне виплати вкладникам АТ «Дельта Банк» за Загальним реєстром (незалежно від часу закінчення строку депозитного договору) з 08.10.2015.

Як стало відомо позивачу, Старшова С.В., якій 27.02.2015 позивач перерахував кошти в розмірі 4 000 доларів США, отримала повідомлення від 23.09.2015 вих. №8821/3006 від ПАТ «Дельта Банк» про нікчемність Договору №006-29615-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку із чим, вимоги ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду не включені.

ОСОБА_3 оскаржила бездіяльність Уповноваженої особи до суду. Проте, згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2015 у справі №826/24850/15 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Уповноваженої особи та Фонду про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, а саме включити до додаткового списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відмовлено.

Вказана постанова не оскаржена і набрала законної сили.

В той же час, позивач зазначає, що йому в межах гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб виплачено 160 661,75 грн. Незважаючи на визнання Уповноваженою особою Договору №006-29615-270215 нікчемним, кошти, раніше перераховані позивачем на рахунок ОСОБА_3, а саме 4 000 доларів США, на рахунок позивача Банком повернуті не були.

Таким чином, позивач вважає, що Уповноважена особа зобов'язана виплатити йому в межах гарантованої суми 39 338,25 грн., а решту суми вкладу за Договором №004-29615-031114 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США від 03.11.2014 включити до реєстру акцептованих вимог до ПАТ «Дельта Банк».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (надалі також Закон № 4452-VI).

Частиною 1 ст.3 Закону № 4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.2 - ч.4 ст.38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Враховуючи зазначені норми закону, Уповноваженою особою Фонду створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Дельта Банк».

За результатами роботи вказаної Комісії 15.09.2015 складено протокол засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», яким запропоновано Уповноваженій особі Фонду визнати нікчемними правочини (договори) вкладів (депозитів), перелік в яких наведено Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Протоколу.

З урахуванням висновків Комісії та рішення Виконавчої дирекції Фонду Уповноваженою особою Фонду наказом від 16.09.2015 № 813 визнано нікчемними правочини (договори) згідно переліку, в тому числі договір банківського вкладу (депозиту), укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк».

Даним наказом відповідача 2 вирішено:

«Застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Договори), та перелік яких наведено в Додатку № /1 до цього Наказу, для чого:

1.1 у строк до 18.09.2015 забезпечено автоматизацію процесу формування бухгалтерських проводок по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до Договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов Договорів були перераховані кошти після закінчення строку дії Договорів або дострокового їх розірвання, на рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов Договорів, перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Наказу, згідно до реєстру операцій, наведеному в Додатку № 2 до цього Наказу;

- автоматизацію процесу сторнування процентів, нарахованих відповідно до умов Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

1.2. у строк до 18.09.2015 забезпечити перевірку сформованих проводок по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до Договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов Договорів були перераховані кошти після закінчення строку дії Договорів або в разі дострокового їх розірвання, на поточні рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов Договорів, перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Наказу, на відповідність реєстру операцій, наведеному в Додатку № 2 до цього Наказу, та призначень платежу за такими проводками, а також здійснити фактичне підтвердження таких проводок.

1.3. врахувати залишки на рахунках отримувачів та платників за операціями, перелік яких наведено в Додатку № 2 до цього Наказу, після застосування наслідків нікчемності, при формуванні Повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

2. Застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якими було здійснено перерахування коштів на вклади як третіми особами, так і власниками депозитного рахунку, та перелік яких наведено в Додатку № 4 до цього Наказу, для чого здійснити дії, передбачені пунктами 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. цього Наказу, при цьому за вказаними договорами застосувати наслідки нікчемності в порядку, визначеному в примітках Додатку № 4 до цього Наказу.»

В подальшому, Наказом Відповідача від 22.09.2015 №836 «Про внесення змін до Наказу № 813 від 16.09.2015 року» з метою недопущення подвійних виплат вкладникам гарантованої суми відшкодування коштів Фондом вирішено:

«Не застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та перелік яких наведено в Додатку № 5 до цього Наказу, кошти на які надійшли від платників, сума залишку на рахунках яких станом на 03.03.2015 року становила менше 200 000,00 грн., в частині повернення коштів платникам, які перерахували кошти на вклади за такими Договорами.

Анулювати проводки по поверненню коштів з депозитних рахунків, відкритих відповідно до Договорів, або з поточних рахунків, на які відповідно до умов Договорів були перераховані кошти після закінчення строку дії Договорів або дострокового їх розірвання, на рахунки фізичних осіб, які здійснили перерахування коштів на вкладні рахунки, відкриті відповідно до умов Договорів, перелік яких наведено в Додатку №5 до цього Наказу, згідно до реєстру операцій, наведеному в Додатку № 6 до цього Наказу».

Крім того, 22.09.2015 Комісією з перевірки вкладів фізичних осіб розглянуто питання щодо подання на розгляд Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації переліку рахунків фізичних осіб, операції щодо виплат за якими можуть бути обмежені на час ліквідації.

Комісією повідомлено про те, що згідно Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» № 836 від 22.09.2015 року прийнято рішення не застосовувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти на які надійшли від платників, сума залишку на рахунках яких станом на 03.03.2015 року становила менше 200 000,00 грн.

Як зазначає відповідач 2, це зумовлено тим, що внаслідок реституції Банк повинен повернути перераховані кошти на рахунок первинного бенефіціара - платника, з огляду на що на рахунку такого платника з'являться кошти, які підлягатимуть відшкодуванню Фондом. Оскільки платники за операціями, які призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування, підлягають розблокуванню, зазначені клієнти отримають виплати від Фонду в межах гарантованої суми.

При цьому, можуть мати місце звернення клієнтів, які отримували кошти від таких платників, до суду з позовами щодо визнання дій Уповноваженої особи незаконними та щодо зобов'язання Банку включити отримувачів коштів в перелік вкладників, та зобов'язання Фонду здійснити відшкодування коштів.

В разі, якщо суд прийме рішення на користь клієнта, і зобов'яже Банк включити такого отримувача в перелік вкладників, може мати місце подвійна виплата коштів (тобто, клієнту - платнику буде виплачено Фондом в рахунок коштів, які повернуті внаслідок реституціїі отримувачу буде виплачено Фондом в рахунок рішення суду). Подвійно виплачена сума в такому разі є збитками Фонду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону.

В свою чергу, частина 2 ст. 37 Закону передбачає, що Уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Комісія з метою недопущення безпідставного отримання коштів вкладниками за Договорами банківського вкладу, що є нікчемними відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також на виконання приписів статті 37 та 48 Закону України вирішила (що зафіксовано в Протоколі засідання Комісії від 22.09.2015р.):

1. Визначити, що за 1 424 (однією тисячею чотириста двадцять чотирьом) операціям на загальну суму 197 530 212,90 грн. (перелік яких міститься в Додатку № 1 до цього Протоколу) по врахуванню коштів на вкладні рахунки за Договорами банківського вкладу, які є нікчемними відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є підстави обмеження виплат коштів вкладникам - отримувачам за такими операціями, на час ліквідації Банку, за рахунками, перелік яких міститься в Додатку № 2 до цього Протоколу.

2. Рекомендувати Уповноваженій особі Фонду після запровадження процедури ліквідації «Дельта Банк» видати відповідний наказ щодо обмеження на час ліквідації Банку виплат коштів вкладникам - отримувачам коштів, за рахунками, перелік яких міститься в Додатку № 2 до даного Протоколу.

Враховуючи зазначені норми законодавства, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що Уповноважена особа Фонду з метою недопущення подвійних виплат вкладникам гарантованої суми відшкодування коштів Фондом, у межах наданих їй Законом повноважень прийняла оскаржуваний наказ від 22.09.2015 року № 836 «Про внесення змін до наказу №831 від 16.09.2015 року» щодо незастосування наслідків нікчемності договорів, в тому числі і щодо Договору №006-29615-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 27.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду від 22.09.2015 № 836 «Про внесення змін до наказу №831 від 16.09.2015 року» в частині незастосування наслідків нікчемності Договору №006-29615-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначеного протоколу засідання Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб від 22.09.2015 Уповноваженою особою Фонду також винесено наказ №15 від 05.10.2015, яким обмежено на час ліквідації АТ «Дельта Банк» операції щодо виплати коштів вкладникам за рахунками, перелік яких визначений у додатку № 1 до цього Наказу.

Оскільки Уповноважена особа діяла у межах, визначених чинним законодавством, у суду також відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Уповноваженої особи Фонду повернути кошти з депозитного рахунку, відкритого відповідно до Договору №006-29615-270215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 27.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» на рахунок ОСОБА_1

Щодо позовних вимог про зобов'язання уповноваженої особи Фонду надати до Фонду додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_1 стосовно здійснення останньому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду за Договором №004-29615-031114 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США в сумі 39 338, 25 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ст. 2 Закону № 4452-VI вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

В той же час, як зазначає сам позивач, він 27.02.2015 перерахував зі свого карткового рахунку НОМЕР_1 на вкладний рахунок ОСОБА_3 4 000 доларів США, згідно з Платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності №46567072 від 27.02.2015, які розміщені під 5,5% річних відповідно до Договору №006-15 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 27.02.2015, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк».

Вказаний договір банківського вкладу в подальшому визнано нікчемним, проте, згідно наказу від 22.09.2015 № 836 «Про внесення змін до наказу №831 від 16.09.2015 року» до нього не застосовано наслідки нікчемності і кошти на рахунок позивача не повернуті з метою недопущення подвійних виплат вкладникам гарантованої суми.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що позивач не є вкладником у розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки кошти на час розгляду справи перебувають на рахунку ОСОБА_3, таким чином, положення абзацу 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на позивача, а отже, позовні вимоги щодо надання до Фонду додаткової інформації про ОСОБА_1 як вкладника є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду надати до Фонду пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог до ПАТ «Дельта Банк», включивши до них вимоги ОСОБА_1 за Договором №004-29615-031114 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США від 03.11.2014 року та зобов'язання Фонду внести зміни до реєстру акцептованих вимог до ПАТ «Дельта Банк», включивши до них вимоги ОСОБА_1 за Договором суд зазначає наступне.

Як уже зазначалося вище, суд вважає, що позивач не є вкладником у розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Окрім того, відповідно до ст. 45 Закону № 4452 Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду; 4) прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої особи Фонду; 5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Частиною 1 ст. 49 Закону №4452 визначено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Таким чином, законодавством у галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, щодо включення їх до реєстру кредиторів на повернення банківських вкладів і відсотків, та правові підстави задоволення Фондом таких вимог.

В той же час, позивач будь-яких доказів звернення із заявою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів до Уповноваженої особи Фонду протягом 30 днів з дня опублікування відомостей суду не надав.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є також необґрунтованими, не підтвердженими будь-якими доказами, а отже, задоволенню не підлягають.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачі виконали покладений на них законом обов'язок і довели правомірність своїх дій.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко