Справа № П/811/1066/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2016 року справа № П/811/1066/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача : ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_3
доГоловного управління Національної поліції в Кіровоградській області
проскасування наказу та поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просить:

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 20.07.2016 року №457 Про порушення службової дисципліни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх покарання в частині звільнення позивача з посади начальника сектору Кіровоградського районного відділення поліції Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області;

- поновити ОСОБА_3 на посаді начальника сектору Кіровоградського районного відділення поліції Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом ГУНП в Кіровоградській області від 20.07.2016 року №457 Про порушення службової дисципліни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх покарання його звільнено з посади начальника сектору Кіровоградського районного відділення поліції Кіровоградського відділу поліції. Позивач вважав, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки відповідач при проведенні службового розслідування в порушення Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України не відібрав письмові пояснення стосовно обставин конфліктної ситуації, його не було ознайомлено з висновками службового розслідування. Відповідачем не були враховані: тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка позивача, його ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Крім того, Відповідачем не надано відповідної оцінки тому, що вищезазначені події відбувалися в позаслужбовий час та позивачем не були порушені посадові обов'язки або трудова дисципліна. Також не було достовірно встановлено, якими своїми діями та вчинками він зганьбив звання офіцера поліції.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, оскільки рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача правомірними, та такими, що відповідають вимогам законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 07.11.2015 року відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №21 о/с «По особовому складу» призначено та проходив службу на посаді начальника сектору Кіровоградського районного відділення поліції Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області з присвоєнням спеціального звання капітан поліції (а.с.156).

Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Кіровоградській області від 21.06.2016 року №362 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.37).

Службовим розслідуванням встановлено, що 18.06.2016 р. особовий склад інспекторів Кіровоградського РВІІ Кіровоградського ВП ГУНП в області перебуваючи поза службою з начальником сектору ОСОБА_3 святкування «Дня дільничного інспектора». Після завершення відпочинку всі на автобусі приблизно о 20.15 прибули до зупинки громадського транспорту, розташованої за адресою: м. Кіровоград вул. Євгена Тельного, 2/1.

Того ж дня, з 20.00 відповідно до розстановки сил та засобів управління патрульної поліції у м. Кіровограді ДПП НПУ задіяних на охорону публічного порядку у м. Кіровограді інспектор роти №1 батальйону управління патрульної поліції у м. Кіровограді ДПП НПУ старший сержант поліції ОСОБА_5 спільно із рядовим поліції ОСОБА_6, несли службу у складі екіпажу №0118.

18.06.2016р. близько 20.20 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за адресою м. Кіровоград, вул. Євгена Тельного, 2/1 складали адміністративні матеріали відносно громадянки ОСОБА_8, за порушення Правил дорожнього руху України. У цей же час до патрульного автомобіля підійшов ОСОБА_3 та без поважних на те причин почав висловлюватись нецензурною лайкою на адресу працівників управління патрульної поліції у м. Кіровограді (далі - УПП у м. Кіровограді). З метою припинення протиправних дій з боку ОСОБА_3, ОСОБА_5 зробив йому зауваження та попрохав його заспокоїтись. Вимоги працівника УПП у м. Кіровограді ОСОБА_3 не виконав, а навпаки продовжив висловлюватись нецензурною лайкою на адресу патрульних. Після цього ОСОБА_3 було вдруге зроблено зауваження та повідомлено, що якщо він не припинить чинити протиправні дії, то до нього у відповідності до вимог статті 43 (порядок застосування поліцейських заходів примусу), статті 44 (фізичної сили) та статті 4:5 (застосування спеціальних засобів) Закону України від 02.07.2015 №580 VIII «Про Національну поліцію» будуть застосовані металеві кайданки. У цей же час, ОСОБА_4 намагаючись допомогти ОСОБА_3 уникнути відповідальності підбіг до інспектора патрульної поліції ОСОБА_5 та зірвав нагрудну камеру «Бодікам» та кинув на тротуар. Своїми діями ОСОБА_4 пошкодив формений одяг ОСОБА_5 та нагрудну камеру. Після цього ОСОБА_4 у відповідності до вимог статей 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію» було затримано та застосовано до нього металеві кайданки.

Разом з тим, інспектор патрульної поліції ОСОБА_6 за допомогою радіостанції викликала на допомогу інспектора роти №1 батальйону УПП у м. Кіровограді капрала поліції ОСОБА_9 ті інспектора вказаної роти рядового поліції ОСОБА_10, які на службовому автомобілі, несли службу у складі екіпажу №0108. Зазначене, ще більше розлютило ОСОБА_3 та він почав погрожувати патрульним поліцейським звільненням із органів поліції та фізичною розправою. Тому, ОСОБА_5 у відповідності до вимог статей 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію» затримав ОСОБА_3 та застосував до нього металеві кайданки. Затримані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були доставлені до приміщення Кіровоградського відділу поліції для складання адміністративних матеріалів за ст. 173 (дрібне хуліганство) та ст. 185 (злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і держаного кордону, військовослужбовця) КУпАП.

У подальшому ОСОБА_3М, та ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні Кіровоградського ВП ГУНП в області продовжили висловлювання нецензурною лайкою на адресу патрульних та погрожувати.

З огляду на зазначене, працівники УПП у м. Кіровограді з дотриманням вимог статей 254-256 КУпАП склали стосовно ОСОБА_4 протоколи серії АА №060465 та №060468 про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185 та ст.173 КУпАП, а стосовно ОСОБА_3 протокол серії АА №060467 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

20 липня 2016 року затверджений висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.67-73).

З урахуванням висновків службового розслідування комісією запропоновано застосувати до ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади.

Так, наказом т.в.о. ГУНП в Кіровоградській області від 20.07.2016 №457 «Про порушення службової дисципліни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх покарання» за порушення вимог статті 18 Закону України від 02.07.2015р. №580-УІІІ «Про Національну поліцію», статті 68 Конституції України, пунктів 2 та 4 розділу II Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, затверджених наказом МВС України від 28.04.2016р. №326 та неналежне виконання вимог ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІУ, начальника сектору Кіровоградського районного відділення поліції Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області ОСОБА_3 звільнено з посади.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади; до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, що визначено ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

За визначенням статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 Закону №580-VIII встановлено, що одними із основних завдань поліції визначено надання поліцейських послуг у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку та охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно ч.1 ст.3 Закону №580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим га іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №580-VIII, поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями га визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 7 Закону передбачено, що під нас виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 присвоєне звання капітан поліції, віднесеного до середнього начальницького складу, що визначено п.2 Положення №114 проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.23 Положення № 114 особи начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

28.12.2015 року набрав чинності Закон України від 23.12.2015 №901-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», згідно з яким до набрання чинності Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІУ «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», поширюється на поліцейських.

Згідно зі ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Обов'язки осіб начальницького складу визначені ст.7 Дисциплінарного статуту, згідно з ч.1 якої службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу начальницького складу, крім іншого, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту ОВС України дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького склад) службової дисципліни, при цьому службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається дотриманням законності і статутного порядку.

Отже, дотримання нормативно-правових актів МВС України та чинного законодавства України, належне виконання посадових (функціональних) обов'язків є складовою службової дисципліни, а порушення цих вимог є підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Крім цього, наказом МВС № 326 від 28.04.2016 (зареєстрованому в Міністерстві юстиції України за № 778/28908) затверджено «Правила етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств,- що належать до сфери управління МВС.

Так, відповідно до п.2 розділу 2 Правил, гідна поведінка - це повага до гідності інших осіб, ввічливість та дотримання високої культури спілкування, доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів у стосунках з громадянами, недопущення, у тому числі поза роботою, дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинули на репутацію працівників МВС.

Згідно п.4 розділу 2 Правил, лояльність це добросовісність щодо виконання рішень Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України та державних органів, в яких працюють працівники МВС, незалежно від своїх власних переконань і політичних поглядів; утримання від будь-яких проявів публічної критики діяльності державних органів, їх посадових осіб; коректне ставлення до керівників і співробітників державного органу під час виконання працівниками МВС своїх обов'язків.

За результатами перевірки службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виявлена низка порушень. Вказані обставини знайшли підтвердження в ході службового розслідування, проведеного керівництвом ГУНП області.

Відповідно до ч.6 ст.62 Закону №580-VIII, вручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до Закону.

Положеннями ч.7 ст.62 Закону №580-VIII передбачено, що правопорушення щодо поліцейського або особи, звільненої зі служби в поліції, її близьких родичів, вчинені у зв'язку з його попередньою службовою діяльністю мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ст. 8 Дисциплінарного статуту ОСОБА_3 будучи начальником сектору ніс персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен був постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виканні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвівати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

За висновком суду, доводи позивача про те, що його безпідставно було звільнено з посади начальника сектору Кіровоградського районного відділення поліції Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, факт вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку підтверджується поясненнями гр. ОСОБА_8, яка зазначила, що 18.06.2016 року порушила привила дорожнього руху і була зупинена патрульною поліцією. Під час складання матеріалів до інспекторів підійшла група осіб яка голосно та нецензурно висловлюватися до поліцейських. В подальшому поліціанти вийшли з авто та почали знімати, а один почав чіплятися за формений одяг. Дані особи були затримані патрульною поліцією. Крім того, ОСОБА_8 зазначила, що вказані обставин сталися на зупинці громадського транспорту і свідками цих подій були також її друзі (а.с.47).

Аналогічні пояснення містяться в матеріалах справи гр. ОСОБА_11, який крім викладеного зазначив, що група осіб на зауваження поліцейських не реагувала. Коли поліцейський підійшов до цих осіб та зробив зауваження то один чоловік з компанії зірвав з одягу камеру та хотів втекти (а.с.48).

Допитана в якості свідка інспектор Коваленко І.В. надала аналогічні пояснення суду.

Разом з тим, судом в судовому засіданні відповідно до ст. 146 КАС України досліджено відеозаписи зафіксовані на спеціальному носії (диску для лазерних систем зчитування інформації) з нагрудної камери інспекторів поліції (а.с.124).

Судом встановлено, що зазначені свідками та відображені в поясненнях обставини, підтверджуються дослідженим відеозаписом. Події відбувались в громадському місці на зупинці, в присутності громадян. При цьому, поведінка ОСОБА_3 була не пристойною, супроводжувалась нецензурною лайкою та чіплянням до поліцейського інспектора Коропа Б.М.

З огляду на дослідженні докази суд вважає за необхідне зазначити зазначає, що важливою стороною професійної етики працівника поліції є постійна високоморальна поведінка поза службою. Вчинки позивача у громадському місці на виду у громадян не можуть не привертати до себе пильної уваги навколишніх. Така поведінка може бути компрометуючою для працівника поліції в очах громадськості та підлеглих. Тому, будучи скомп рометованим у побутовій сфері, він може втратити і ділову довіру до себе. Лайка, непристойна поведінка в громадських місцях та з іншими працівниками поліції прямо або опосередковано негативно позначаються на авторитеті як працівника поліції так і до авторитету Національної поліції України загалом.

Більш того, суд звертає увагу на те, що досліджуючи відеозаписи з приміщення Кіровоградського ВП ГУНП де перебували затримані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено наступне. На запитання інспектора поліції з якою метою з форменого одягу ОСОБА_5 була зірвана нагрудна камера «Бодікам», ОСОБА_4 пояснив, що даною камерою могло бути зафіксовано як його керівник ОСОБА_3 вдарив інспектора поліції.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 скоєний дисциплінарний проступок, який виявився у порушенні статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 68 Конституції України, пунктів 2 та 4 розділу II Правил етичної поведінки працівників апарату Міністерства внутрішніх справ України, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС та неналежне виконання вимог ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Згідно з положеннями ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Таким чином, звільнення з посади є одним із видів стягнень, що може бути застосоване до особи, яка вчинила дисциплінарний проступок.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.13 Дисциплінарного статуту Міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України.

Згідно з ч.4 ст.13 Дисциплінарного статуту правом накладання дисциплінарних стягнень користуються тільки прямі начальники.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, накладаються начальниками, яким надано право призначення на посаду, що передбачено ч.7 ст.13 Дисциплінарного статуту.

Позивач призначений на посаду начальника сектору Кіровоградського районного відділення поліції наказом ГУНП в області. Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із займаної посади застосоване наказом ГУНП в області, тобто спірний наказ виданий з дотриманням вимог ст.13 Дисциплінарного статуту.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень встановлений ст.14 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником, що передбачено ч.2 ст.14 Дисциплінарного статуту.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника, що встановлено ч.3 ст.14 Дисциплінарного статуту.

Згідно з ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073, затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

Згідно з п.1.2. Інструкції службове розслідування являє собою комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Підставою для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують службову дисципліну, що передбачено п.2.1. Інструкції.

Перелік підстав для проведення службового розслідування наведений в п.2.2. Інструкції. Відповідно до пп.2.2.20. п.2.2. Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі отримання інформації про скоєння інших, не визначених пп.2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення.

Згідно з п.2.5. Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Як встановлено судом, підставою для призначення службового розслідування слугувало складання адміністративних матеріалів відносно позивача (а.с.38).

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника, що встановлено п.2.6. Інструкції.

Відповідно до п.3.1. Інструкції Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники мають право призначати службове розслідування відносно осіб рядового і начальницького складу, якщо Міністром внутрішніх справ України їм надано повноваження накладати на цих осіб рядового і начальницького складу дисциплінарні стягнення. Начальники ГУМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб рядового і начальницького складу тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.

Судом встановлено, що службове розслідування проводилось на підставі наказу ГУНП в області від 21 червня 2016 року (а.с.37).

Згідно з положеннями п.п.3.2.-3.4. Інструкції службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії. Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об'єктивні висновки. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими особи рядового і начальницького складу, стосовно якої призначено службове розслідування, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Для проведення службового розслідування наказом ГУНП в області від 21 червня 2016 року утворена комісія у складі, який відповідав вимогам Інструкції.

Відповідно до п.5.1. Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Згідно з п.5.2. Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Відповідно до п.5.3. Інструкції завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Судом встановлено, що службове розслідування розпочато 20 вересня 2013 року (дата видання наказу про його призначення) та завершено 17 жовтня 2013 року (дата затвердження висновку), тобто проведено в межах місячного строку. Крім того, ці факти спростовують твердження позивача стосовно того, що службове розслідування було проведено протягом одного дня.

Пунктом 5.4. Інструкції встановлено, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового і начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. Особа рядового і начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні дисциплінарного проступку, ГУНП в області видало наказ від 20 липня 2016 року про застосування до останнього дисциплінарного стягнення, а саме звільнення із займаної посади. Зміст наказу доведений до відома позивача, і він скористався правом на його оскарження в судовому порядку (а.с.76).

Обов'язки виконавця (голови, членів комісії) встановлені пп.6.2.2. п.6.2. Інструкції. Крім іншого голова та члени комісії зобов'язані: дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування; доповідати начальнику, який призначив службове розслідування, про виявлені порушення законодавства, вимог нормативно-правових актів, а також інші недоліки; виявляти та досліджувати причини і умови, що сприяли скоєному дисциплінарному проступку, готувати пропозиції щодо їх усунення; у встановлений строк підготувати та подати на розгляд і затвердження начальнику, який призначив службове розслідування, висновок, підготовлений за його результатами; після затвердження висновку службового розслідування за письмово оформленим бажанням особи рядового і начальницького складу, стосовно якої проводилося службове розслідування, знайомити її із затвердженим висновком службового розслідування, а також з окремими матеріалами, зібраними в процесі його проведення в частині, яка її стосується, з дотриманням вимог законодавства; за дорученням начальника, який призначив службове розслідування, інформувати зацікавлених осіб на їх вимогу про його результати; здійснювати контроль за реалізацією викладених у висновку службового розслідування пропозицій та розроблених за результатами службового розслідування заходів, періодично інформувати начальника про хід усунення недоліків, які виявлені службовим розслідуванням.

Виконавець (голова, члени комісії), який (які) проводив (ли) службове розслідування, є відповідальним (и) за повноту, усебічність і об'єктивність висновку службового розслідування та не повинен (ні) допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Права особи рядового і начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, визначені п.6.3. Інструкції.

Так, особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового і начальницького складу письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового і начальницького складу, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Разом з викладеним, суд критично оцінює доводи позивача про те, що він не був ознайомлений з наказом про призначення службового розслідування та підставами його проведення.

Так, Інструкцією не передбачений обов'язок голови та членів комісії ознайомлювати особу, стосовно якої проводиться службове розслідування, з наказом про призначення службового розслідування.

Про підстави проведення службового розслідування ОСОБА_3 було відомо, оскільки саме стосовно цих підстав він на підставі ст.63 Конституції України відмовився надавати письмові пояснення 21 червня 2016 року (а.с.57).

З приводу доводів представника позивача про те, що його не було повідомлено про завершення службового розслідування та не ознайомлено з матеріалами службового розслідування суд відзначає наступне.

Як зазначено вище, особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право знайомитися з матеріалами службового розслідування за письмовим рапортом. Це право кореспондується з обов'язком голови та членів комісії ознайомити особу, стосовно якої проводиться службове розслідування, з матеріалами службового розслідування за письмовим рапортом такої особи.

Однак, з письмовим рапортом про ознайомлення з матеріалами службового розслідування ОСОБА_3 до голови або членів комісії не звертався.

Обов'язок голови та членів комісії повідомити особу, стосовно якої проводиться службове розслідування, про його завершення Інструкцією не передбачений.

З приводу доводів представника позивача в судовому засіданні про неможливість скористатися своїми правами робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять), суд зазначає наступне.

Про проведення службового розслідування позивачу стало відомо 21 червня 2016 року, коли він відмовився надавати пояснення щодо подій 18.06.2016 року відносно чого проводиться службове розслідування.

Отже, будучи обізнаним про факт проведення службового розслідування, позивач мав можливість реалізувати свої права, передбачені Інструкцією, однак не скористався ними.

Згідно з п.8.1. Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Вимоги до оформлення висновку наведені в п.п.8.2.-8.5. Інструкції.

Відповідно до вимог п.8.6. Інструкції із затвердженим висновком службового розслідування за рішенням начальника, який призначив службове розслідування, повинен бути ознайомлений начальник органу (підрозділу) внутрішніх справ, де проходить службу працівник, стосовно якого воно проводилося.

Тобто з висновком службового розслідування має бути ознайомлений начальник органу внутрішніх справ, де проходить службу працівник, стосовно якого проводилось розслідування.

Такий обов'язок виникає за наявності відповідного рішення начальника, який призначив службове розслідування. Обов'язок ознайомити працівника, щодо якого проведено службове розслідування, з висновком за відсутності письмового рапорту такого працівника Інструкцією не передбачений.

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником, що передбачено п.8.7. Інструкції.

Відповідно до вимог ч.5 ст.14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Письмові пояснення позивач не надав.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено, що передбачено ч.ч.6-7 ст.14 Дисциплінарного статуту.

Згідно з положеннями ч.8 ст.14 Дисциплінарного статуту зміст наказу доводиться до відома особи начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади особі начальницького складу видається витяг з наказу.

Про накладення дисциплінарного стягнення на позивача 20 липня 2016 року виданий наказ ГУНА?П в області за №457, зі змістом якого ОСОБА_3 було ознайомлено.

Відповідно до ч.9 ст.14 Дисциплінарного статуту за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

Положеннями ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту встановлено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

При цьому відповідно до ч.12 ст.14 Дисциплінарного статуту у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Застосовуючи дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади, ГУНП в області дотрималося вимог ч.ч.10, 12 ст.14 Дисциплінарного статуту.

За висновком суду, стягнення у вигляді звільнення з посади відповідає тяжкості проступку, обставинам, за яких його скоєно, його наслідкам, враховує попередню поведінку позивача та його ставлення до виконання службових обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що на час на час притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності до нього вже було застосоване стягнення у вигляді догани (а.с.191). Відповідно до атестаційного листа ОСОБА_3 у розділі 2 «висновок прямого керівника» зазначено, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність.

У розділі 3 даного атестаційного листа «результати атестування (висновок атестаційної комісії)» зазначено, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

В розділі 5 зазначеного атестаційного листа зазначено, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність, що в черговий раз вказує на доцільність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади (а.с.85).

Оскільки позивач знову допустив порушення службової дисципліни та відповідно до висновків керівників не відповідав займаній посаді, застосування до нього стягнення у вигляді звільнення з посади (як більш суворого порівняно з попереднім) є цілком обґрунтованим.

Строки накладення дисциплінарних стягнень визначені ст.16 Дисциплінарного статуту.

Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування на осіб начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування.

Службове розслідування завершено 20 липня 2016 року, наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення видано 20 липня 2016 року, тому відповідачем не порушений строк накладення дисциплінарного стягнення.

Виходячи з наведених норм права та встановлених по справі дійсних обставин, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 20.07.2016 року №457 Про порушення службової дисципліни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх покарання в частині звільнення ОСОБА_3 з посади начальника сектору Кіровоградського районного відділення поліції Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області виданий у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту та Інструкції.

Відповідачем доведена правомірність спірного наказу та його відповідність критеріям, наведеним у ч.3 ст.2 КАС України, як наслідок, правові та фактичні підстави для визнання цього наказу незаконним та його скасування вістуні, а тому вимоги ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягають.

З приводу вимог позивача про поновлення його на посаді начальника сектору Кіровоградського районного відділення поліції суд відзначає таке. За своєю сутністю ця вимога є обраним позивачем способом захисту його прав, порушений внаслідок незаконного звільнення з посади.

Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади застосоване до ОСОБА_3 з дотриманням вимог законодавства. Внаслідок видання спірного наказу права позивача порушені не були, що свідчить про відсутність предмету судового захисту.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.69,70,71, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування наказу та поновлення на посаді відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук