Справа № 805/29/16-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Жаботинська Світлана Володимирівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року справа №805/29/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Жаботинської С.В., суддів Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Борисов А.А., за участю представника прокуратури Донецької області Сущенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі № 805/29/16-а за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Донецької області про скасування наказу № 1745-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3» від 27.10.2015 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.10.2015 року до моменту фактичного поновлення на службі, визнання недійсним запису,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати наказ в.о. прокурора Донецької області № 1745-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3» від 27.10.2015 року; поновити ОСОБА_3 в органах прокуратури Донецької області на посаді прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури; стягнути з прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.10.2015 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі; визнати недійсним запис № 41 від 27.10.2015 року про звільнення з посади та органів прокуратури, зроблений в трудовій книжці ОСОБА_3 на підставі наказу № 1745-к від 27.10.2015 року ( т. 1 а.с. 3-8).

В обґрунтування позову зазначив, що вона працювала в органах прокуратури на посаді прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури. Наказом № 1745-к від 27.10.2015 року відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9 та ст. 11 Дисциплінарного статуту за грубе порушення правил прокурорської етики, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, позивача звільнено з займаної посади. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення є нібито факт скоєння позивачем кримінального правопорушення.

Разом з тим, позивач не погоджується з зазначеним Наказом та вказує, що дійсно 22.10.2015 року в ході розслідування кримінального провадження № 50002456 їй повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 124, ст. 128 КК України. Втім, позивач посилається на те, що зазначені дії вчинені нею правомірно в рамках свого права на необхідну оборону. При цьому, на теперішній час судове провадження у кримінальній справі триває, будь-яке судове рішення щодо позивача за обвинуваченням по суті судом не ухвалено. Тобто, вважає, що відповідач всупереч недоведеності її вини у скоєнні кримінальних правопорушень, передчасно зробив висновок про наявність дисциплінарного проступку.

За таких обставин, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано наказ прокуратури Донецької області №1745-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3» від 27.10.2015 року, яким позивача звільнено з займаної посади та органів прокуратури Донецької області.

Поновлено ОСОБА_3 в органах Прокуратури Донецької області на посаді прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури з 28.10.2015 року.

Стягнуто з Прокуратури Донецької області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2015 року по 29 лютого 2016 року виходячи із розрахованого судом розміру грошового забезпечення за цей період в сумі 19596 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто шість) грн. 82 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що обставинами, що слугували підставами звільнення позивача є матеріали кримінального провадження № 0002456 від 02.08.2015 року, відкритого за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прокурором Артемівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 Разом з тим, обвинувального вироку відносно позивача не винесено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 02.10.2013 року позивач прийняла Присягу працівника прокуратури, за якою зобов'язалась неухильно дотримуватись Конституції та законів України, постійно бути принциповою, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури. Крім того, відповідно до приписів Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року позивач мала неухильно дотримуватись вимог професійної етики та поведінки - Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 123 від 28.11.2012 р. Проте, 01.08.2015 року позивач знаходячись за місцем свого мешкання, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході сварки з родиною ОСОБА_5, які мешкають по сусідству, спричинила їм легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Своїми діями позивач скомпрометувала високе звання прокурора, зашкодила репутації та авторитету органів прокуратури, що зумовило негативний громадський резонанс. Таким чином, вважає, що наказ про звільнення позивача з органів прокуратури винесено відповідачем правомірно, оскільки позивачем скоєно вчинок, що порочить її як працівника прокуратури, та є несумісним з подальшим перебуванням на займаній посаді.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог постанова суду не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач працювала в органах прокуратури з 12.10.2012 року по 27.10.2015 року ( т. 1 а.с. 9-10).

У відповідності до наказу № 2561-к від 09.12.2014 року обіймала посаду прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури.

Згідно наказу Прокуратури Донецької області від 26.10.2015 року № 1734-к призначено службову перевірку у відношенні прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури юриста 3 класу ОСОБА_6, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України в кримінальному провадженні № 002456, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02.08.2015 року. Підставами для проведення службової перевірки став рапорт заступника прокурора області ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 88).

Згідно зазначеного рапорту ОСОБА_7, першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002456 від 22.10.2015 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прокурором Артемівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України (т. 1 а.с. 86-87).

22.10.2015 року позивачу повідомлено про підозру у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання ( т. 1 а.с 13-14, 17).

Зі змісту висновку про результати службової перевірки за фактом скоєння прокурором Артемівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 кримінального правопорушення від 27.10.2015 року вбачається, що 01.08.2015 року позивач знаходячись за місцем свого мешкання, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході сварки з родиною ОСОБА_5, які мешкають по сусідству, спричинила їм легкі тілесні ушкодження та ОСОБА_5 необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Допитана в якості підозрюваної позивач свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень не визнала та показала, що коли вона знаходилась у своєму будинку, до неї прийшла її сусідка ОСОБА_4 зі своїми доньками, одна з них витягла її з будинку та вказані особи спричинили їй тілесні ушкодження. Згідно з копією довідки про освідування позивача на стан сп'яніння у неї виявлено алкогольне сп'яніння.

Також, в даному висновку зазначено, що своїми діями позивач грубо порушила вимоги ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скомпрометувала звання працівника прокуратури, тобто скоїла проступок, який порочить її як працівника прокуратури. Вказана подія завдала шкоди авторитету органів прокуратури України ( т. 1, а.с. 104-107).

Наказом прокурора Донецької області від 27.10.2015 року № 1738-к позивача відсторонено від виконання службових обов'язків строком на 2 місяці з 23.10.2015 року (т. 1 а.с. 90).

Наказом Прокуратури Донецької області від 27.10.2015 року № 1745-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3» за грубе порушення прокурорської етики, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури, юриста 3 класу ОСОБА_3 звільнено з займаної посади та органів прокуратури Донецької області ( т. 1 а.с. 11).

Матеріали справи також містять постанову старшого слідчого СВ Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області від 26.01.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002455 від 02.08.2015 року щодо спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_3, у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 36, ч. 1 ст. 125 КК України ( т. 1 а.с. 47).

Згідно вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2016 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт; визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у вигляді сто пятдесяти годин громадських робіт ( т. 2 а.с. 201-203 211-221).

Вирок набрав законної сили 07.09.2016 року ( т. 2 а.с. 200).

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав:

1) невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків;

2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення;

3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень;

4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру;

5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури;

6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики;

7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку;

8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення;

9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46-2 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII прокурори і слідчі можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю, а також у випадках: 1) недотримання пов'язаних із проходженням служби в органах прокуратури вимог, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону, та інших вимог і обмежень, яків становлюються Законом; 2) порушення «Присяги працівника прокуратури» чи відмови від її прийняття; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо них; 4) за результатами атестації у разі невідповідності працівника займаній посаді; 5) припинення громадянства України; 6) притягнення до відоповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України; 7) набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»; 8) у разі неможливості або відсутності згоди на переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради Українивід 06 листопада 1991 року №1796-XII (далі - Дисциплінарний статут), встановлює, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя.

Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоду інтересам держави та суспільства.

Відповідно до п. 2.1 Наказу Генерального прокурора України «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України» від 22.09.2014 року № 17 гн до ганебних вчинків, скоєних прокурорами чи слідчими, відносити кримінальні, корупційні правопорушення, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп'яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (Наказ N 123), які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури.

Згідно з частиною 1 статті 8 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Статтею 9 Дисциплінарного статуту передбачено такі види дисциплінарних стягнень як: догана; пониження в класному чині; пониження в посаді; позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; звільнення; звільнення з позбавленням класного чину.

За змістом статті 11 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Основні принципи професійної етики та поведінки працівників прокуратури визначені в Кодексі професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженому наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року № 123.

Згідно статті 4 цього Кодексу професійна діяльність працівників прокуратури ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; поваги до прав і свобод людини і громадянина; незалежності та самостійності; політичної неупередженості та нейтральності; толерантності; рівності перед законом, презумпції невинуватості; справедливості та об'єктивності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; конфіденційності; прозорості службової діяльності; утримання від виконання незаконних рішень чи доручень; недопущення конфлікту інтересів; компетентності та професіоналізму; зразковості поведінки та дисциплінованості.

Відповідно ст. 5 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури професійна діяльність працівника прокуратури має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних прнципів верховенства права та законності. При здійсненні повноважень він зобов'язаний діяти законно та в межах своєї компетенції своєчасно вживати вичерпних заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили.

При виконанні службових обов'язків працівник прокуратури має поважати права та свободи людини і громадянина відповідно до вітчизняних та міжнародних правових норм, усвідомлюючи, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю ( ст. 6 Кодексу).

Відповідно до ст. 15 цього Кодексу при виконанні службових обов'язків працівник прокуратури має дотримуватися загальноприйнятих норм моралі та поведінки, бути взірцем добропорядності, вихованості і культури. Порушення трудової та виконавської дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для працівника прокуратури і тягнуть за собою у відповідних випадках передбачену законом відповідальність.

Згідно статті 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб.

У разі явного порушення закону, очевидцем якого став працівник прокуратури, він вживає усіх можливих передбачених законодавством заходів для припинення протиправних дій та притягнення винних осіб до відповідальності.

Працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Поза службою поводити себе коректно і пристойно. При з'ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення працівника прокуратури з метою ухилення відвідповідальності.

Інструкцією «Про порядок проведення службових розслідувань та службових перевірок в органах прокуратури України», затвердженою Наказом Генерального прокурора України від 6 березня 2012 року № 20 (далі-Інструкція), визначаються підстави та порядок проведення Головним управлінням кадрового забезпечення та внутрішньої безпеки, Головним управління організаційного та правового забезпечення та іншими підрозділами Генеральної прокуратури України, підрозділами роботи з кадрами прокуратур обласного рівня, іншими посадовими особами органів прокуратури службових розслідувань та службових перевірок.

Підпунктом 1.1 п. 1 Інструкції зазначено, що службові розслідування проводяться у всіх випадках скоєння прокурорсько-слідчими працівниками корупційних, кримінальних правопорушень, інших ганебних вчинків, вчинення ними або за їх участі дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками, порушення вимог щодо інформаційної безпеки, втрати службових документів, зброї та її застосування, за фактами здійснення неправомірного втручання у службову діяльність, посягань на життя, здоров'я, прокурорів і слідчих, а також у випадках їх загибелі. Службові перевірки можуть проводитися за іншими фактами недотримання Присяги працівника прокуратури, а також порушень виконавської дисципліни, вчинення дисциплінарних проступків, адміністративних правопорушень, не пов'язаних з корупційними діяннями та ганебними вчинками ( п. п п. 1.3 Інструкції).

Згідно пункту 2 Інструкції метою службових розслідувань та службових перевірок є повне, об'єктивне і всебічне з'ясування обставин надзвичайних подій, ганебних вчинків та правопорушень, скоєних за участі працівників органів прокуратури, виявлення причин і умов, що їм сприяли, зміцнення службової дисципліни та попередження негідних вчинків серед особового складу.

Генеральним прокурором України або особою, яка виконує його обов'язки, приймається рішення про проведення службового розслідування чи службової перевірки працівниками Головного управління кадрового забезпечення та внутрішньої безпеки, Головним управлінням організаційного та правового забезпечення та інших підрозділів центрального аппарату ( п. 3 Інструкції).

Заступниками Генерального прокурора України згідно з розподілом обов'язків приймаються рішення про проведення службового розслідування чи службової перевірки працівниками інших структурних підрозділів Генеральної прокуратури України.

Прокурори обласного рівня проведення службових розслідувань та службових перевірок щодо підпорядкованих їм прокурорсько-слідчих працівників доручають кадровим підрозділам, а за необхідності - працівникам інших підрозділів апаратів зазначених прокуратур.

Про призначення службового розслідування чи службової перевірки уповноважені керівники органів прокуратури видають розпорядження, у якому визначаються одноособове або комісійне проведення розслідування чи перевірки, голова та члени комісії, мета, дата початку та закінчення розслідування або перевірки (п.п. 4.1 п. 4 Інструкції).

Згідно п. 6 Інструкції приводами для проведення службового розслідування чи службової перевірки можуть бути:

- звернення громадян, народних депутатів України, керівників державних органів, інших підприємств, установ та організацій;

- повідомлення у засобах масової інформації;

- повідомлення органів дізнання, слідства та суду.

Відповідно до п. 10 Інструкції при проведенні службового розслідування чи службової перевірки повному, об'єктивному і всебічному з'ясуванню підлягають:

- обставини події, у зв'язку з якою проводиться розслідування чи перевірка (час, місце, спосіб, наслідки тощо);

- правомірність дій чи бездіяльності працівників прокуратури, що призвели до події чи безпосередньо передували їй;

- наявність у діянні прокурорсько-слідчого працівника ознак дисциплінарного проступку, адміністративного чи кримінального правопорушення, іншого ганебного вчинку, їх мотиви;

- обставини, що впливають на ступінь і характер відповідальності прокурорсько-слідчих працівників;

- характеристика особи, що вчинила порушення (ставлення до виконання службових обов'язків, поведінка до порушення тощо);

- причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, посадові особи, якими вони допущені;

- характер і розмір завданих порушенням збитків, а також можливості їх відшкодування;

- обставини зарахування в органи прокуратури працівників, які припустились ганебних вчинків, обґрунтованість призначення їх на відповідні посади, присвоєння класних чинів, заохочень та роль їх безпосередніх керівників у забезпеченні належної поведінки цих працівників;

-правильність і обґрунтованість прийнятого відповідними компетентними органами рішення за фактом події.

У висновку службового розслідування чи службової перевірки зазначаються:

- посада, прізвище, ім'я, по батькові, рік народження, стаж роботи в органах прокуратури та перебування на займаній посаді особи, стосовно якої вони проводилися;

- установлені достовірні відомості щодо обставин, які зазначені у пункті 10 цієї Інструкції;

- обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність чи знімають з працівника прокуратури безпідставні звинувачення або підозру у скоєнні правопорушення, ганебного вчинку;

- за наявності підстав пропозиції про застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення або іншого заходу реагування до особи, стосовно якої проводилося розслідування чи перевірка, вжиті або запропоновані заходи реагування стосовно інших посадових осіб органів прокуратури, пропозиції щодо необхідності прийняття за наслідками розслідування чи перевірки процесуальних рішень, припинення службового розслідування чи службової перевірки або їх продовження, а також пропозиції щодо осіб, на яких необхідно покласти контроль за виконанням прийнятого керівником прокуратури рішення за результатами розслідування чи перевірки ( п. 13 Інструкції).

За пропозиціями, викладеними у висновку службового розслідування чи службової перевірки, прокурорсько-слідчі працівники можуть бути притягнуті до встановленої законом відповідальності.

Дисциплінарне стягнення застосовується відповідно до вимог Дисциплінарного статуту прокуратури України не пізніше одного місяця з дня затвердження висновку ( п.п. 20.2 п. 20 Інструкції).

Рішення за результатами службового розслідування чи службової перевірки стосовно працівника прокуратури може бути ним оскаржене в установленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що Наказом Прокуратури Донецької області від 26.10.2015 року № 1734-к призначено службову перевірку у відношенні прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури юриста 3 класу ОСОБА_6, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України в кримінальному провадженні № 002456, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02.08.2015 року (т. 1 а.с. 88).

В ході службового розслідування встановлено, що приводом для службової перевірки стала інформація заступника прокурора області ОСОБА_7, викладена в рапорті на ім'я прокурора області про те, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002456 від 02.08.2015 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прокурором Артемівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України.

Під час службової перевірки витребувано документи, які підтверджують, що на час конфлікту позивач знаходилась у стані алкогольного сп'яніння. Дані обставини підтверджуються довідками про обстеженя на предмет наявності алкоголю від 01.08.2015 року № № 3235, 3236, 3237, журналом реєстрації медичних оглядів для встановлення психоактивної речовини та стану сп'яніння (т. 1 а.с. 103, 124-128).

На підставі протоколів огляду місця події (подвір'я ОСОБА_5) від 02.08.2015 року та висновку судово-трасологічної експертизи від 19.10.2015 року № 1894 встановлено, що вказаний конфлікт спровоковано саме ОСОБА_3 ( т. 1 а.с. 203-209, 222-231).

Факт спричинення тілесних ушкоджень позивачем сусідкам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджено показаннями ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також слідчими експериментами за участю ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_12 ( т. 1 а.с. 232-235, 240-249, т. 2 а.с. 1-31, 40-42, 52-55).

Час нанесення, ступінь тяжкості та механізм одержання тілесних ушкоджень з'ясовано на підставі висновків судово-медичних експертиз від 09.09.2015 року № 328, від 22.09.2015 року № 389-М, від 24.09.2015 року № 406-М, від 05.11.2015 року № 483-М, а також журналу обліку звернень до травмпункту Центральної районної лікарні м. Артемівська ( т. 1 а.с. 162-176, т. 2 а.с. 32-39, 69-87).

Також, в ході службової перевірки була опитана ОСОБА_13

У висновку про результати службової перевірки за фактом скоєння прокурором Артемівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 кримінального правопорушення від 27.10.2015 року зазначено, що своїми діями позивач грубо порушила вимоги ст. 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, скомпрометувала звання працівника прокуратури, тобто скоїла проступок, який порочить її як працівника прокуратури. Вказана подія завдала шкоди авторитету органів прокуратури України ( т. 1 , а.с. 104-107).

Наказом Прокуратури Донецької області від 27.10.2015 року № 1745-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3» за грубе порушення прокурорської етики, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, прокурора Артемівської міжрайонної прокуратури, юриста 3 класу ОСОБА_3 звільнено з займаної посади та органів прокуратури Донецької області ( т. 1 а.с. 11).

З Наказу № 1745-к від 27.10.2015 року вбачається, що Прокуратурою Донецької області проведена службова перевірка за фактом скоєння прокурором Артемівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України. Встановлено, що 01.08.2015 року у період часу з 19.20 год. до 20.00 год. ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, в ході сварки з родиною ОСОБА_5, які мешкають по сусідству за адресою: АДРЕСА_1, спричинила їм легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження. Своїм ганебним вчинком ОСОБА_3 скомпрометувала звання працівника прокуратури. Указана подія завдала шкоди авторитету органів прокуратури України. Своїми діями позивач порушила вимоги Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, тобто скоїла проступок, який порочить її, як працівника прокуратури і є не сумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

З урахуванням вищевикладеного, підставами звільнення позивача з органів прокуратури є події, що стались 01.08.2015 року у с. Красне, Артемівський район за місцем мешкання позивача. Відповідач у своєму висновку проведеної перевірки вказує на неналежну поведінку позивача в неробочий час, а саме знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході сварки з родиною ОСОБА_5, які мешкають по сусідству за адресою: АДРЕСА_1, позивач спричинила їм легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Крім того, згідно вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2016 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області, ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт; визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначено покарання у вигляді сто пятдесяти годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт ( т. 2 а.с. 201-203, 211-221).

Вирок набрав законної сили 07.09.2016 року ( т. 2 а.с. 200).

Зазначеними вище обставинами, спростовано доводи ОСОБА_3 стосовно того, що вона діяла в рамках свого права на необхідну оборону.

Таким чином, позивач своїми діями скомпрометувала високе звання прокурора, зашкодила репутації та авторитету органів прокуратури, вчинивши ганебний для працівника прокуратури вчинок.

Зазначені обставини свідчать про те, що Прокуратурою Донецької області законно та обгрунтовано притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності, звільнення ОСОБА_3 проведено на підставах та у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15.11.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року).

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З урахуванням наявних доказів в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено правомірність спірного наказу, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Донецької області - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі № 805/29/16-а - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Прокуратури Донецької області про скасування наказу № 1745-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3» від 27.10.2015 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.10.2015 року до моменту фактичного поновлення на службі, визнання недійсним запису - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі.

Постанова у повному обсязі виготовлена 03 листопада 2016 року.

Головуючий суддя: С.В.Жаботинська

Судді: І.А.Васильєва

Е.Г.Казначеєв