Справа № 2-а-7003/11
Суддя: Огренич І. В.
Дата ухвалення: 2011-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-7003/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2011 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Огренич І.В.

за участю секретаря Камінської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності відповідача відносно нарахування та здійснення перерахування раніше призначеної і виплати в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зобовязати відповідача усунути порушення і провести перерахунок та виплати згідно ст. 48 Закону України №796-ХІІ від 28.02.1991р. щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з моменту коли у нього виникло право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, тобто з 03.06.1993 року по момент винесення рішення судом та зобовязати відповідача призначити (встановити) йому, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії (2 групи інвалідності), щорічну допомогу на оздоровлення згідно вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991р. і зобовязати відповідача у майбутньому виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення, також просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень. При цьому позивач посилається на те, що він перебуває на обліку у відповідача та має посвідчення особи, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії. В 2011 році він дізнався, що відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Позивач зазначив, що він отримує допомогу на оздоровлення у значно меншому розмірі, у звязку з чим він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру нарахованої щорічної допомоги, але йому було відмовлено, у звязку з чим він був вимушений звернутись до суду із позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2011 року позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії за період 1993 - 2010 роки, залишено без розгляду, у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що щорічна допомога на оздоровлення позивачу була виплачена в розмірі, який передбачений чинним законодавством.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 має статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та як постраждала особа віднесений до другої категорії, що підтверджується посвідченням серії А №246601, виданим 03.06.1993 року, Одеською облдержадміністрацією.

Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та обов'язується відшкодувати її за: 1) пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; 2) втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою; 3) матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України. На державу покладаються також зобов'язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Для встановлення пільг і компенсацій Законом визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року проведення зазначених виплат покладено на органи соцзахисту населення які виступають розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлені розміри щорічної допомоги на оздоровлення.

Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 06.06.1996 року частина четверта статті 48 Закону була викладена у наступній редакції: «Щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: Інвалідам І і ІІ групи пять мінімальних заробітних плат; інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам чотири мінімальні заробітні плати; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - пять мінімальних заробітних плат; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії - три мінімальні заробітні плати; кожній дитині, яка втратила внаслідок Чорнобильської катастрофи одного з батьків три мінімальні заробітні плати; евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - три мінімальні заробітні плати. Частина сьома зазначеної статті передбачає, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

В 1999 році Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо здійснення окремих виплат органами соціального захисту населення», перше речення частини пятої було викладено в новій редакції: «Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місце їх проживання органами соціального захисту населення».

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» п. 30 ст. 71 було зупинено на 2007 рік виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, зазначений пункт визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Дія зазначеної норми скасована.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», було прийнято нову редакцію ст.48 Закону, а саме: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року, положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення судом цього рішення.

Таким чином, положення ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції закону від 06.06.1996 року, дія якої відновлена рішенням Конституційного Суду України, суперечить Постанові Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р., стосовно розміру виплати компенсації на оздоровлення гарантованих державою.

Судом встановлено, що відповідач при визначені розміру щорічної допомоги на оздоровлення особам, що постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС керувався положеннями Постанови Кабінету Міністрів № 562 від 12.07.2005 року. В своїй діяльності державні установи повинні керуватися насамперед Конституцією України та законами України, у даному випадку положення нормативно правового акту суперечить положенню закону тому відповідач мав керуватися положеннями закону, який має вищу юридичну силу, та при визначенні розміру щорічної компенсації на оздоровлення, виходити з положення ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про державний бюджет України на 2011 рік»від 23.12.2010 р. встановлено розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2011 року 941 грн.; з 01 квітня 2011 року 960 грн.; з 01 жовтня 2011 року 985 грн.; з 01 грудня 2011 року 1004 грн.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами (пов'язаними із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) визначаються Міністерство праці та соціальної політики Автономної Республіки Крим, головні управління праці та соціального захисту населення обласних, Головне управління соціального захисту населення Київської міської, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської, управління (відділи) праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад, Фонд соціального захисту інвалідів.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в частині зобовязання відповідача перерахувати та нарахувати щорічну компенсацію на оздоровлення за 2011 рік, у відповідності до розмірів встановлених ст.48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підлягають задоволенню.

Вимоги позивача, щодо зобовязання відповідача проводити виплати в майбутньому задоволенню не підлягають, оскільки Кодекс адміністративного судочинства України не містить положень, які б давали позивачу право звертатись до суду із вимогою щодо зобовязання субєкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії в майбутньому, тобто в той період часу, коли відповідачем ще не вчинені дії (не допущена бездіяльність) які могли б бути визнані судом неправомірними, не встановлено підтвердженого належними доказами факту порушення субєктом владних повноважень вимог законодавства, що має тенденцію удосконалення шляхом внесення змін в нормативні акти або в окремі його положення.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 500 гривен, то ці вимоги підлягають частковому задоволенню, так як відповідно до п.2 розділу УП «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ встановлено Постановою КМУ «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»від 27 квітня 2006 року №590. Компенсація витрат на правову допомогу стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, якщо вона сплачується субєктом владних повноважень, не повинна перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за кожну годину роботи особи, яка надавала правову допомогу. А якщо компенсація відповідно до КАСУ сплачується за рахунок держави, тоді така компенсація не повинна перевищувати 5% розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день особи, яка надавала правову допомогу. У даному випадку відповідно до вимог ст.90,94 КАСУ витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України, тому компенсація позивачу за понесені витрати на правову допомогу складають 5% х (5,77 х 8год.) = 2 гривен 30 копійок (ЗУ від 23.12.2010 року розмір мінімальної заробітної плати з 1.04.2011 року складає за місяць 960 гривен, за 1 годину 5,77 гривен).

При викладених обставинах суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити перерахування та нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у відповідності до розмірів встановлених ст.48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 06.06.1996 року, тобто у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, встановлених на день проведення виплати.

Керуючись ст.ст. 92, 152 Конституції України, ст. ст. 6-14, 17, 19, 99, 100, 122, 159-163, 167, 185, 186, 254, 256 КАС України, ст.ст. 13, 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про державний бюджет України на 2011 рік», Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради здійснити ОСОБА_1 перерахування та нарахування щорічної допомоги на оздоровлення за 2011 рік у відповідності до розмірів встановлених ст.48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції статті від 06.06.1996 року, з урахуванням виплаченої суми.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.