Справа № 0603/2-а-399/11
Суддя: Яковлєв О. С.
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-399/11/0603
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

15.08.2011 року. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Яковлєва О.С., при секретарі Слабик О.М., з участю позивачки, розглянувши у відкритому судовому засіданні в період часу з 09 год. 30 хв. до 10 год. 20 хв. в залі суду в м. Бердичеві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Бердичеві Житомирської області про визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною, про визнання протиправною бездіяльність з невиплати щомісячної доплати до пенсії як дитині війни, про покладання зобовязання здійснити нарахування та виплатити щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Бердичеві Житомирської області, в якому просить поновити строк звернення до суду за захистом прав з 2006 та 2007 років, визнати протиправною бездіяльність відповідача з нарахування та сплати щомісячної державної соціальної доплати до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком та зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % від мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхуваннята провести її виплату.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війнивона віднесена до категорії дітей війни та має право на підвищення до пенсії за рахунок коштів Державного бюджету України у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Зазначила, що протягом 2006-2007 років взагалі не отримувала належну їй доплату до пенсії як дитині війни, протягом решти часу до моменту звернення до суду відповідачем нараховувалось та виплачувалось підвищення дітям війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму, що не відповідає ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Просить поновити строк звернення до суду з 2006 та 2007 років, оскільки дізналась про належні їй виплати та рішення Конституційного суду України лише в лютому 2009 року, коли це питання почали широко висвітлювати в засобах масової інформації.

Відповідно до наданих до суду заперечень відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у заявленому позові за безпідставністю заявлених вимог та у звязку з пропущенням строку звернення до суду. Зазначає, що не є розпорядником коштів Державного бюджету України, а також те, що відповідно до змісту ч. 3 ст. 28 Закону Україні Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсії за віком встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, може застосовуватись виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, але не до розмірів підвищень до пенсій, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; крім того кошти Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві Житомирській області не включаються до складу Державного бюджету України, та відповідач не має права здійснювати виплату позивачці надбавки до пенсії за рахунок власних коштів. Крім того, позивач посилається на Закон України Про внесення змін до Закону України Про державний бюджет України на 2011 рікта Постанову Кабінету Міністрів України від 06.07.11 № 745, якою встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,80 грн.

В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, заявлених в адміністративному позові, пояснила, що вважає свої права порушеними відповідачем, який не виконує вимоги законів та Конституції України.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі, в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі у звязку з тим, що вони безпідставні, необґрунтовані і такі, що не відповідають чинному законодавству.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипередбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Встановлено, що позивачка має статус дитини війни, що підтверджується відповідним посвідченням серії АД № 009187 (а.с. 12) і відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнимає право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України Про державний бюджет України на 2006 ріквід 20.12.05 дію статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнизупинено на 2006 рік. Відповідно до Закону України Про внесення змін до Закону України Про державний бюджет України на 2006 ріквід 19.01.06 дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипоновлено, статтю 110 Закону України Про державний бюджет України на 2006 ріквикладено в редакції: Установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України Про соціальний захист дітей війни(2195-15), запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6, у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Протягом 2006 року встановлений вище порядок не визначено та не погоджено з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Таким чином, протягом 2006 року положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнине діяли в звязку з відсутністю правового механізму впровадження цих положень, тому позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача в частині ненарахування підвищення до пенсії як дитині війни за 2006 рік не підлягають задоволенню, відповідач за цей період діяв відповідно до чинного законодавства.

Дію статті 6 Закону Про соціальний захист дітей війнина 2007 рік було зупинено статтею 111 Закону України від 19 грудня 2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього Закону). Проте, Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року були визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", а тому пенсійний орган зобов'язаний був діяти в межах вимог статті 6 Закону Про соціальний захист дітей війни.

Згідно змін, внесених Законом України від 28.12.07 "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (п.п. 2 п. 4 1 розділу II) частину 1 статті 6 викладено в такій редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни".

Однак, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.08 №10-рп/2008, вказані зміни визнано неконституційними, а отже ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має застосовуватись у чинній редакції.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, до ухвалення Конституційним Судом України 09.07.07 та 22.05.08 рішень про неконституційність відповідно положень пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та п.п. 2 п. 4 1 розділу II Законом України від 28.12.07 "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", вказані положення законів були чинними та відповідно положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнипро те, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, в період часу з 01.01.07 до 08.07.07 та з 01.01.08 до 21.05.08 не були чинними. В звязку з наведеним позовні вимоги позивачки про зобовязання відповідача зробити перерахунок та виплатити недоплачене щомісячне підвищення до пенсії за вказаний період не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1261 від 24.10.07, до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

У пункті 8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до Указу Президента України № 121 /2001 від 01.03.01 "Про Положення про Пенсійний фонд України" Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Тому, беручи до уваги те, що згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни виплачується підвищення саме до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, суд, керуючись положеннями Указу Президента України № 121/2001 від 01.03.01 та зазначеної вище Постанови № 1261 від 24.10.07, приходить до висновку, що саме органами Пенсійного фонду України позивачці мало проводитись нарахування та виплата підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

За наведеного, доводи відповідача про те, що він не являється розпорядником коштів Державного бюджету України, а тому не в змозі здійснити виплату позивачці соціальної допомоги у встановлених законодавством порядку та розмірі, судом не приймаються до уваги.

Що стосується визначення розміру соціальної допомоги, то згідно з ч. 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"

Розмір прожиткового мінімуму у 2010 році для осіб, що втратили працездатність визначено статтею 52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік". Так, прожитковий мінімум для вказаної категорії осіб становить: 695 грн. - у період з січня по 31 березня 2010 р., 706 грн. - у період з 01 квітня по 30 червня 2010 р., 709 грн. - у період з 01 липня по 30 вересня 2010 р., 723 грн. - у період з 01 жовтня по 30 листопада 2010 р., 734 грн. - у період з 01 грудня по 31 грудня 2010 р., 750 грн. у період з 01 січня до 31 березня 2011 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рікрозміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Законом, який встановлює доплату до пенсії особам, які мають статус дитини війни, є Закон України "Про соціальний захист дітей війни".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та Законом України Про державний бюджет України на 2011 рікдію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" ні в 2010 році, ні в 2011 році не зупинено.

Отже, відповідач у 2010-2011 рр. повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та провести ОСОБА_1 відповідні нарахування та виплати з врахуванням фактично виплачених сум щомісячного підвищення до пенсії за 2010-2011 рр.

Посилання позивача на Закон України Про внесення змін до Закону України Про державний бюджет України на 2011 рікта Постанову Кабінету Міністрів України від 06.07.11 № 745, якою встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,80 грн., суд не приймає до уваги, оскільки вказана постанова набрала чинності з 23.07.11 і її положення зворотної дії не мають, а дія ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війнидо вступу в законну силу вказаної постанови не зупинялась.

При цьому, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачка дізналась про порушення своїх прав та інтересів ще в 2009 році та знала про порушення своїх прав протягом всього строку, вказаного у позовних вимогах. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Бердичеві Житомирської області про зобовязання нарахувати і виплатити недоплачену 30 % надбавку до пенсії як дитині війни, подано після закінчення шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України, підстав для поновлення процесуального строку за період з 01.01.06 по 18 липня 2010 року у суду немає, тому в поновленні пропущеного строку для звернення за захистом порушених прав з 01.01.06 по 18.07.10 слід відмовити за безпідставністю, а адміністративний позов ОСОБА_1 в цій частині позовних вимог залишити без розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, яка полягає у невиплаті позивачці підвищення до пенсії у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

На підставі викладеного і керуючись Законом України Про соціальний захист дітей війни, ст.ст. 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві Житомирської області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, призначеної ОСОБА_2 відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у розмірі, встановленому ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 19 липня 2010 року по 18 січня 2011 року з урахуванням проведених виплат.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Бердичеві про покладення обовязку здійснити перерахунок та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за період з вересня до часу звернення до суду в частині вимог за період з 01.01.06 по 18.07.10 залишити без розгляду за пропуском строку звернення до суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя