Справа № 826/7317/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 жовтня 2016 року № 826/7317/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції у
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції (надалі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати дії відповідача по винесенню Постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2016 протиправними;

- зобов'язати Відділ ДВС Братського РУЮ утримуватися в подальшому від відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. від 03.12.2015 без номеру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з огляду на доводи, викладені в позовній заяві та письмові докази, що наявні в матеріалах справи. Звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Надав до матеріалів справи письмові заперечення, в яких просив суд в позові відмовити.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

18 квітня 2016 року до відділу. ДВС Братського РУЮ Миколаївської області надійшла заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про примусове виконання виконавчого напису від 03.12.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 277055,12 гривень.

В цій заяві стягувач зазначив, що у боржника ОСОБА_1 є у власності земельний пай, який знаходиться в оренді СПТ «Урожай» Братського району Миколаївської області, а тому просив відкрити виконавче провадження та звернути стягнення на доходи від оренди землі.

На підставі вказаної заяви стягувача, 19.04.2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС Братського РУЮ Сагайдак М.С., відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову ВП №50890085.

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача щодо винесення постанови, позивач посилається на те, що при винесенні Постанови про відкриття виконавчого провадження відділом ДВС Братського РУЮ порушенні, зокрема, п. 1 ст. 20 та п. 4 ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо: 1) не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, 2) він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і 3) пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, Закон передбачає вичерпний перелік обставин, за умови наявності яких державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження, тобто винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Отже, дії по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження підлягає визнанню протиправними у випадку, якщо при відкритті виконавчого провадження посадовою особою виконавчої служби не дотримано хоча б однієї з трьох вимог, визначних ч. 1 ст. 25 Закону.

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження та не заперечується позивачем, виконавчий документ вступив в законну силу 18.04.2016, а виконавче провадження відкрито 19.04.2016. В даному випадку строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не закінчився.

Вимоги до виконавчого документа визначено в ст. 18 Закону.

Так, згідно ст. 18 закону у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Оскільки в даному випадку примусовому виконанню підлягав виконавчий напис нотаріуса, то до виконавчого документа застосовуються також вимоги Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі зазначається, в тому числі, номер, за яким виконавчий напис зареєстровано.

Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем з посиланням на належні та допустимі докази, у постанові про відкриття виконавчого провадження відсутній номер виконавчого напису нотаріуса, що свідчить про невідповідність виконавчого документа вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.89 Закону України «Про нотаріат».

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що державний виконавець протиправно відкрив виконавче провадження на підставі документу, який не відповідає вимогам ст.18 Закону, в той час як в такому випадку державний виконавець мав відмовити у відкритті виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно доводів позивача про пред'явлення виконавчого документу не за місцем виконання рішення, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач зазначив, що у боржника ОСОБА_1 є у власності земельний пай, який знаходиться в оренді СПТ «Урожай» Братського району Миколаївської області, а тому просив відкрити виконавче провадження та звернути стягнення на доходи від оренди землі.

Натомість, позивач зазначає, що оскільки відповідно до ч.1 ст.20 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, а місцем проживання позивача є місто Київ, то відповідач не мав правових підстав відривати виконавче провадження.

Згідно ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Згідно пояснень відповідача, викладених в письмових запереченнях, 18.04.2016 державним виконавцем було направлено постанову до СПТ «Урожай» Братського району про звернення стягнення на доходи боржника.

10 травня 2016 року на адресу відділу ДВС Братського РУЮ надійшов лист від правління СПТ «Урожай» Братського району Миколаївської області, з якого вбачається, що ОСОБА_1 в трудових відносинах з СПТ «Урожай» не перебуває і договір оренди землі з ним не зареєстрований, а тому постанову від 10.05.2016 року про звернення стягнення на доходи повернено без виконання.

Крім цього, згідно відповіді відділу Держгеокадастру у Миколаївській області за ОСОБА_1 відсутня зареєстрована земельна ділянка.

Враховуючи зазначені обставини, 31 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу ДВС Братського РУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану та закрито провадження щодо виконання виконавчого напису від 03.12.2016р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1

У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, в даному випадку, невідповідність фактичного місцезнаходження позивача обставинам, що зазначені стягувачем в заяві про відкриття виконавчого провадження, є лише підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Закон не покладає на відповідача обов'язок перевіряти правильність зазначення адреси місцезнаходження боржника у виконавчому документі на стадії прийняття виконавчого документа до виконання, адже при цьому презумується правильність даних, визначених у виконавчому листі.

За таких обставин, дані доводи позивача відхиляються судом як належний доказ протиправності дій відповідача. Разом з тим, оскільки під час розгляду справи встановлено, що державний виконавець відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого документу, що не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», то суд вважає позовні вимоги в частині визнати дії відповідача по винесенню Постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2016 протиправними, є обґрунтованими.

При цьому, посилання суб'єкта владних повноважень в письмових запереченнях на те, що в рамках спірних правовідносин відсутнє порушене право позивача, яке підлягає судовому захисту, оскільки на час вирішення даного спору виконавче провадження фактично закрито, судом відхиляються як підстава для відмови в позові в цій частині позовних вимог, адже позивачем не оскаржується акти індивідуальної дії, прийняті в рамках виконавчого провадження.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Відділ ДВС Братського РУЮ утримуватися в подальшому від відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. від 03.12.2015 без номеру, є невірно обраним способом захисту порушеного права та, як наслідок, задоволенню не підлягають, адже Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості суду зобов'язати орган виконавчої служби утриматись від відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2.Взнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції по винесенню Постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2016 ВП №50890085.

3.В решті позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.Б. Федорчук