Справа № 2а-8544/11/1370
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2011-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2011 р. № 2а-8544/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Мричко Н.І.

при секретарі судового засідання Якимець О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 Вахіда

та перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 Вахіда про затримання та примусове видворення за межі території України, -

встановив:

Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 Вахіда, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просить постановити рішення про затримання на термін необхідний для видворення в примусовому порядку до дванадцяти місяців з метою підготовки документів на примусове видворення та примусове видворення відповідача за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог покликається на порушення відповідачем встановленого порядку перетину державного кордону, що виявилася у незаконному перетинання державного кордону з України в ОСОБА_5 поза пунктами пропуску через державний кордон в районі 579 прикордонного знаку, що на ділянці відповідальності ВПС «Грушів», яке мало місце з 21 серпня 2011 року. Однак, на території ОСОБА_5 був затриманий прикордонною вартою та 23 серпня 2011 року переданий працівникам прикордонної служби України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що незаконний перетин державного кордону здійснив у звязку із пошуком кращих умов проживання в країнах Західної Європи.

Як вбачається із протоколу про адміністративне затримання від 23 липня 2011 року, складеного начальником ВПС «Грушів»капітаном ОСОБА_6, о 19 год. 25 хв. працівниками прикордонної варти ОСОБА_5 на відстані біля 4 000 м. від лінії українсько-польського кордону на напрямку 579 прикордонного знаку, ділянка відповідальності ВПС «Грушів», територія Шегинівської селищної ради, Яворівського району Львівської області, було затримано громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2 Вахіда, 21 серпня 2011 року та 23 серпня 2011 року встановленим порядком переданий на територію України, який вчинив спробу незаконного перетину ДКУ поза пунктом пропуску, що передбачений ст. 24 Закону України «Про Державний кордон», чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови Яворівського районного суду Львівської області від 25 липня 2011 року в адміністративній справі №3-1496/2011 рік ОСОБА_2 Вахіда звільнено від адміністративної відповідальності за ст.204-1 ч.2 КУпАП України, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

25 серпня 2011 року начальником Львівського прикордонного загону Державної прикордонної служби прийнято рішення про видворення за межі України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_2 Вахіда, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов?язано його покинути територію України у термін до 28 липня 2011 року. Відповідач з цим рішенням ознайомився, про що свідчить його підпис на документі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»від 04 лютого 1994 року за № 3929-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями), іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність на загальних підставах.

Згідно ч. 2 ст. 32 вищезазначеного Закону, іноземець та особа без громадянства можуть бути видворенні за межі України за рішенням органів внутрішніх справ, органів охорони державного кордону (стосовно осіб, які затримані у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону в Україну) або Служби безпеки України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства, або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, або коли це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 32 вказаного Закону, орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Згідно п. 44 Постанови КМУ «Про правила вїзду в Україну іноземних громадян, їх виїзду з України та транзитного проїзду через її територію»№ 1074 від 29 грудня 1995 року та ч. 3 ст. 32 Закону України № 3929-ХІІ від 04 лютого 1994 року, іноземець та особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений у рішенні про видворення.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1110 «Про затвердження типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні»та Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16 жовтня 2007 року №390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2007 року за № 1268/14535, суд вважає, що підлягають до задоволення позовні вимоги позивача.

Реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг у встановленому порядку іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, не завдавши шкоди національним інтересам України. Однак, знаючи про можливість легально вїхати до Європейських країн, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб, чим грубо порушив вимоги ст. 25 та ст. 28 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Таким чином, суд не знайшов достатніх підстав вважати, що відповідач добровільно виконає рішення про видворення в добровільному порядку, у зв??язку із тим, що у такого відсутні кошти для повернення на Батьківщину, відсутні родинні зв?язки на території України, власне житло, постійні джерела для існування, а тому на переконання суду вимоги позивача про примусове видворення відповідача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Розглядаючи заяву позивача про звернення постанови суду до негайного виконання, суд керується п. 3 ч. 2 ст. 256 КАС України, відповідно до якого суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Зважаючи на зібрані у справі докази, які свідчать про вчинення відповідачем правопорушення, визнання ним позову, суд дійшов висновку, що звернення постанови до негайного виконання відповідає інтересам відповідача, оскільки забезпечить його швидке повернення на Батьківщину.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Затримати на строк до дванадцяти місяців та примусово видворити за межі території України громадянина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 Вахіда, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текс постанови виготовлений 29 серпня 2011 року.

Суддя Мричко Н.І.