Справа № 497/1953/16-а
Суддя: Раца В. А.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

24.10.2016 Справа № 497/1953/16-а
Провадження № 2-а/497/44/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2016 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Раца В.А.

секретарі - Божевій І.Д.

за участю сторін: представника відповідача - Воловяшко Т.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, --

ВСТАНОВИВ:

10.10.2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області та просить постановити рішення яким визнати протиправними дії про перерахування суддівського стажу на посаді судді та зменшення доплати за вислугу років з 70% від посадового окладу до 50% від посадового окладу, а також призначення довічного грошового утримання, як судді у відставці, в розмірі 82% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді замість 90% заробітної плати працюючого на відповідний посаді судді та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського за період з 01 вересня 1980 року по 27 червня 1984 року, що становить 1 рік 10 міс. 28 днів, період роботи ОСОБА_2 на посадах в органах прокуратури з 01 серпня 1985 року по 17 березня 1989 року, 30 березня 1989 року по 26 липня 1989 року; з 16 серпня 1989 року по 16 вересня 1994 року; період роботи на посаді судді Болградського районного суду Одеської області у період з 19 вересня 1994 року по 01 серпня 2016 року, як особі, яка має стаж роботи станом на 01 серпня 2016 року 32 роки 10 місяців. Встановивши розмір посадового окладу, з якого необхідно обчислювати довічне грошове утримання судді у відставці 26 100 грн., в т.ч. - 14500 грн. - оклад судді, 70% або 10150 грн. - доплата за вислугу років за наявності стажу роботи більше 30 років та 10% або 1450 грн. - за адміністративну посаду, а також призначити, нарахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання з посадового окладу 26100 грн. в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 02 серпня 2016 року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем 18 серпня 2016 року при вирішенні питання про призначення довічного утримання судді у відставці їй було встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 70% від посадового окладу як такій, стаж роботи якої становить 30 років, та призначено довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, але 07 жовтня 2016 року вона отримала повідомлення про перегляд її документів та встановлення надбавки за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу, як такій стаж роботи якої становить 21 рік 9 міс. 13 днів та довічне грошове утримання як судді у відставці призначено в розмірі 82% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. У зв'язку з чим вказано, що повідомлення про призначення пенсії від 18 серпня 2016 року слід вважати недійсним. Позивачка посилається на те, що згідно з постановою Кабінету міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, яка набрала чинності з 01 березня 2008 року, доповнено пункт 3-1 постанови КМУ від 03 вересня 2005 року № 866 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» абзацом другим, яким встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. Ця постанова втратила чинність з 01 січня 2011 року, але позивачка станом на 01 березня 2008 року вже обіймала посаду судді Болградського районного суду Одеської області більше 10 років, тому вона вважає, що до стажу якій дає їй право на відставку зараховується половина строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського за період з 01 вересня 1980 року по 27 червня 1984 року, що становить 1 рік 10 міс. 28 днів. Крім того позивачка посилається на те, що п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції яка діяла до 28.03.2015 року, було визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Положеннями ч.6 ст.44 Закону України "Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 року, було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Позивачка не згодна з повідомленням Управління пенсійного фонду України про призначення довічного грошового утримання, вона вважає, що станом на 01 серпня 2016 року її стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, склав 32 роки 10 місяців, тому розмір її довічного грошового утримання судді у відставці має скласти 90% заробітної плати, працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 2 серпня 2016 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Управління пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області позов не визнав, надав до суду письмове заперечення на позов, в якому просить у задоволені вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі та звільнити його від сплати судових витрат у справі та стягнути судові витрати з Державного бюджету України.

Вислухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зі змісту ст.ст. 19, 46, 55 Конституції України вбачається, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані іншими нормативними актами України.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 01 вересня 1980 року по 27 червня 1984 року навчалася в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського; з 31 липня 1984 року по 30 липня 1985 року працювала - стажистом прокуратури Голованівського району Кіровоградської області; з 01 серпня 1985 року по 31 березня 1988 року - помічником прокурора Голованівського району Кіровоградської області; з 01 квітня 1988 року по 17 березня 1989 року - слідчим прокуратури Голованівського району Кіровоградської області; з 20 березня 1989 року по 26 липня 1989 року - помічником прокурора Болградського району Одеської області; з 16 серпня 1989 року по 31 серпня 1989 року старшим слідчим прокуратури Кіровоградської області; з 01 вересня 1989 року по 31 липня 1990 року - слідчим прокуратури Голованівського району Кіровоградської області; з 01 серпня 1990 року по 10 грудня 1992 року - помічником прокурора Кіровоградської області по нагляду за розглядом цивільних справ в судах; з 11 грудня 1992 року по 27 жовтня 1993 року - старшим прокурором цивільно-судового відділу прокуратури Кіровоградської області; з 28 жовтня 1993 року по 16 вересня 1993 року - начальником кримінально-судового відділу прокуратури Кіровоградської області, що підтверджується копією диплому серія НОМЕР_1 від 27.06.1984 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 04.08.2016 року, копією трудової книжки № НОМЕР_3 від 28.08.1980 року.

Наказом начальника Управління юстиції Одеської області № 86 о/с від 14 вересня 1994 року ОСОБА_2, обрану суддею на сесії Одеської обласної Ради народних депутатів 13 вересня 1994 року, було зараховано до штату судів головою Болградського районного суду з 19 вересня 1994 року та встановлено посадовий оклад відповідно до штатного розкладу.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» № 1101-ХІV від 23 вересня 1999 року ОСОБА_2 обрано суддею безстроково.

Наказом в.о.голови Болградського районного суду Одеської області № 9-ос від 01 серпня 2016 року ОСОБА_2 відрахована зі штату суду у зв'язку зі звільненням у відставку 01 серпня 2016 року.

Управлінням пенсійного фонду України в Болградському районі 18 серпня 2016 року при вирішенні питання про призначення довічного утримання судді у відставці ОСОБА_2 було встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 70% від посадового окладу, як такій стаж роботи якої становить 30 років, та відповідно довічне грошове утримання, як судді у відставці, було призначено в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

07 жовтня 2016 року Управлінням пенсійного фонду України позивачу було надано повідомлення, в якому зазначено, що при вирішенні питання про призначення довічного утримання судді у відставці їй встановлена надбавка за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу як такій, стаж роботи якої становить 21 рік 9 міс. 13 днів, та відповідно довічне грошове утримання, як судді у відставці, призначено в розмірі 82% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, у зв'язку з чим повідомлення про призначення пенсії від 18 серпня 2016 року слід вважати недійсним.

Відповідно до ст. 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, яка діяла до 28.03.2015 року, було встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України». Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

П.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції, яка діяла до 28.03.2015 року, було визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Положеннями ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992 року, було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

ОСОБА_2 була призначена на посаду судді Болградського районного суду Одеської області 13 вересня 1994 року, тобто виходячи з дати її призначення на посаду судді, на неї розповсюджується дія ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів», яка надавала можливість на зарахування до стажу роботи судді також стаж роботи на попередніх посадах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, яка набрала чинності з 01 березня 2008 року, доповнено пункт 3-1 постанови КМУ від 03 вересня 2005 року № 866 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» абзацом другим, яким встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. Ця постанова втратила чинність з 01 січня 2011 року після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи те, що на 01 березня 2008 року ОСОБА_2 вже обіймала посаду судді Болградського районного суду Одеської області більше 10 років, тому до стажу якій дає їй право на відставку зараховується половина строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е.Дзержинського за період з 01 вересня 1980 року по 27 червня 1984 року, що становить 1 рік 10 міс. 28 днів.

На підставі викладеного вище, стаж роботи, що дає ОСОБА_2 право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання становить 32 роки 10 місяців.

Разом з тим, рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнанні неконституційними положення частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213- VІІІ, абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453- VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213- VІІІ, положення пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213- VІІІ в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453- VІ.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що професійний суддя, через якого в Україні реалізовується судова влада, має встановлені законом гарантії досягнутого рівня незалежності, у тому числі у сфері правового захисту та матеріального і соціального забезпечення, які не можуть бути скасовані або звужені при прийнятті нових законів та інших нормативних актів.

Щодо тверджень відповідача відносно того, що 12 лютого 2015 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192- VІІІ, яким в новій редакції викладений Закон України «Про судоустрій і статус суддів», яким визначений перелік посад, стаж роботи на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, слід зазначити таке.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків. Коли вони пом'якшують або скасовують відповідність особи.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ не передбачено, що ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453- VІ втратив силу, а передбачено, що він викладений у відповідній редакції.

Таким чином, не визнано, що п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ втратив силу, оскільки це б не відповідало ст.22 Конституції України.

Оскільки судом встановлено, що повідомлення Управління пенсійного фонду в Болградському районі від 07 жовтня 2016 року про призначення довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 - є не законним та протиправним і порушує право позивача на реалізацію права на пенсійне забезпечення, яке підлягає відновленню, а позовні вимоги - задоволенню як такі, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до п.1.2 Постанови Управління пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 "Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України" щомісячне довічне утримання призначається з дня, нступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення. Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 19, 46, 55 Конституції України, ст..44 «Про статус суддів» ( в редакції від 15.12.1992 року), ст.ст. 2, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 94, 159, 160, 161, 162, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Болградському районі щодо перерахування стажу на посаді судді ОСОБА_2 та зменшення доплати за вислугу років з 70% від посадового окладу до 50% від посадового окладу, та призначення довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, замість 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області зарахувати до стажу роботи, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського за період з 01 вересня 1980 року по 27 червня 1984 року, що становить 1 рік 10 міс. 28 днів, період роботи ОСОБА_2 на посадах в органах прокуратури з 01 серпня 1985 року по 17 березня 1989 року, 30 березня 1989 року по 26 липня 1989 року; з 16 серпня 1989 року по 16 вересня 1994 року; період роботи на посаді судді Болградського районного суду Одеської області у період з 19 вересня 1994 року по 01 серпня 2016 року, як особі, яка має стаж роботи станом на 01 серпня 2016 року 32 роки 10 місяців.

Призначити, нарахувати та виплачувати судді у відставці ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання з посадового окладу судді в розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 02 серпня 2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Болградському районі Одеської області на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 551,20 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Болградський районний суд протягом 10 днів з дня прийняття постанови.

Суддя В.А.Раца