Справа № 522/7972/15-а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/7972/15-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Кічмаренко С.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі - Шепель О.В.,

за участю: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8, представника Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Моряк-1" - Рожковського Романа Романовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради, за участю третіх осіб: Житлово-будівельного кооперативу "Аркадієвське", Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Моряк-1", ОСОБА_7, ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення №2483-XXIII від 04.07.2001 р. "Про затвердження проекту відведення та надання житлово-будівельному товариству "Аркадієвське" земельних ділянок загальною площею 1,4396 га, за адресою: АДРЕСА_1, для житлового будівництва"; визнання протиправним та скасування рішення № 2792-XXIII від 15.10.2001 року "Про надання у приватну власність громадянам України земельних ділянок, загальною площею 1,3436 га, за: адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель".

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що незаконні дії щодо передачі земельних ділянок у приватну власність призвели до того, що територія парку "Юність" підлягає забудові, що порушує права усіх суміжних землевласників та землекористувачів, а також усієї територіальної громади міста.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані обставини справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеської міської ради № 16-XXII від 15.12.1994 р. "Про затвердження проекту "Схеми приватизації міських земель м. Одеси" був затверджений проект "Схеми приватизації міських земель м. Одеси", за яким на підставі статті 2 Земельного кодексу України землі, що прилягають до морського узбережжя, віднесені до земель рекреаційного призначення та не підлягають приватизації.

Рішенням Одеської міської ради № 122-XXII від 27 лютого 1997 року затверджено проект схеми функціонально - планувальної організації приморських територій та перелік територій, що не підлягають приватизації, до яких відповідно до згаданого Переліку віднесено парк Юність.

17 квітня 2001 року Одеською міською радою прийнято рішення № 2152 - XXI "Про затвердження містобудівельного обґрунтування розробки правил використання і забудови території другого рекреаційного комплексу" відповідно до якого міська рада встановила, що вищезазначене містобудівне обґрунтування є змінами генерального плану м. Одеси, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 31.01.1989 року "Про генеральний план м. Одеси" та "Схеми функціонально - планували" організації приморських територій", затвердженої рішенням Одеської міської ради № 12-XXII від 27.02.1997 року, чим була надана можливість для подальшої зміни цільового призначення та приватизації земельних ділянок, на яких розташовані парк "Юність" та сквер імені Шклярука.

04 липня 2001 року Одеською міською радою прийнято рішення № 2483-XXIII "Про затвердження проекту відведення земельних ділянок та надано ЖБТ "Аркадієвське" земельних ділянок загальною площею 1,4396 га (код Українського класифікатору цільового використання землі - 1.9. - землі житлових, житлово-будівельних, гаражно- і дачно-будівельних кооперативів), за адресою: АДРЕСА_1, у постійне користування для житлового будівництва.

15 жовтня 2001 року Одеська міська рада прийняла рішення № 2792-ХХІІІ, яким,

- пунктом 1 вилучила з користування ЖБТ "Аркадієвське" земельні ділянки, загальною площею 1,3436 га, за адресою: м. Одеса, Київський район, АДРЕСА_1;

- пунктом 2 затвердила проекти відведення земельних ділянок (додаток 1);

- пунктом 3 надала безкоштовно у приватну власність громадянам України земельні ділянки, за рахунок земель, вилучених згідно до п.1 цього рішення, за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель.

25 грудня 2008 року Одеська міська рада рішенням № 3819-V "Про розгляд протесту прокурора м. Одеси на рішення Одеської міської ради від 17.04.2001 № 2152-XXIII "Про затвердження містобудівельного обґрунтування розробки правил використання та забудови території другого рекреаційного комплексу" скасувала рішення № 2152-XXIII від 17.04.2001 року "Про затвердження містобудівельного обґрунтування розробки правил використання - забудови території другого рекреаційного комплексу" на підставі якого було прийняте оскаржуване рішення.

Позивачі, звертаючись з даним позовом до суду, посилалися на те, що оскільки рішення № 2152-XXIII від 17.04.2001 року "Про затвердження містобудівельного обґрунтування розробки правил використання - забудови території другого рекреаційного комплексу" було скасовано, зазначені рішення також підлягають скасуванню.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскаржувані рішення, прийняті Одеською міською радою у 2001 році є ненормативними актами, і після реалізації вичерпали свою силу фактом їх виконання, а позивачі звернулися до суду у 2015 році, після втрати рішеннями своєї сили, та з порушенням строків звернення до адміністративного суду. Крім того, суд встановив, що позивачі не є власниками чи землекористувачами земельних ділянок, зазначених в оскаржуваних рішеннях та не входять в коло визначених рішеннями осіб, а отже ними не доведено, яким чином оскаржувані рішення Одеської міської ради порушують їх права та інтереси, в тої час, як міська рада у спірних правовідносинах діяла у межах наданих їй повноважень та у відповідності до чинного законодавства, тому підстав для задоволення позову судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Київрадою (як суб'єктом владних повноважень) рішення про передачу кооперативу у власність та оренду земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Так, у Постанові від 11.11.2014 по справі № 21-405а14 Верховний Суд України зазначив, що в разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, який застосовується одноразово, після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема рішення про передання земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Враховуючи, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України в силу вимог частини першої статті 244-2 КАС України, мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, відмовляючи в позові, вірно встановив фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин і обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону при цьому не допущено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 3 листопада 2016 року.

Головуючий: М.М. Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова