Справа № 802/1265/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

31 жовтня 2016 р. Справа № 802/1265/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

суддів Віятик Н.В., Слободонюка М.В.,

за участю

секретаря судового засідання Волощук А.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів 1, 2 Сосни О.М., Кривіцького М.О.,

представника відповідача 3 та

третьої особи Нагнибіди І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представників відповідачів 1, 2 про залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України (відповідач 1), Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач 2) та Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач 3),

третя особа без самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідачів начальник Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України Гудзь Андрій Миколайович,

про скасування наказів, зобов'язання вчинити дії та стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2016 року поштовими засобами зв'язку на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 З урахуванням уточнення позовних вимог (том 1, а.с. 30-35) позивач просить:

- визнати неправомірними та скасувати вимоги спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року № Д-322/1/4дск та зміни до штату № 02/211 щодо виведення зі штату Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України посади начальнику відділу нерозповсюдження зброї-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України;

- визнати неправомірним та скасувати наказ Міністра оборони України № 502 від 02.06.2016 року про звільнення позивача у запас за п. "г" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (у зв'язку із проведенням організаційних заходів);

- поновити позивача на посаді начальника відділу нерозповсюдження зброї-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України;

- скасувати наказ начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України № 20 від 22.07.2016 року про виключення позивача зі списків особового складу Управління та всіх видів забезпечення;

- зобов'язати Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних Сил України призначити службове розслідування по факту доповіді Міністру оборони України та начальнику Генерального штабу-Головнокомандувачу Збройних Сил України завідомо неправдивої інформації, що призвело до знищення значущої для України системи контролю за зброєю масового знищення через ослаблення її обороноздатності;

- зобов'язати Міністерство оборони України виплатити позивачу недоотримане грошове забезпечення за 15 місяців вимушеного, непотрібного, принизливого знаходження у розпорядженні начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України;

- визнати неправомірними та скасувати накази Міністра оборони України та начальника Генерального штабу Збройних Сил України про призначення начальником Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України полковника Гудзя А.М. та інших посадових осіб, які відбулись без конкурсу та участі позивача;

- зобов'язати Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних Сил України виконати нові призначення на підставі ділових, професійних якостей та з урахуванням особистого внеску в укріплення обороноздатності держави.

Як вбачається з конверту, що міститься у справі, позовну заяву з доданими до неї матеріалами позивачем було передано на пошту 22.08.2016 року (том 1, а.с. 22-23).

Відтак, датою звернення позивача ОСОБА_1 до суду з цим позовом слід вважати саме 22.08.016 року.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.09.2016 року, після усунення позивачем виявлених судом недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі. Крім того, ухвалою суду від 14.09.2016 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

26.09.2016 року до суду надійшло клопотання представника відповідача Міністерства оборони України про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у зв'язку із пропущенням передбаченого ст. 99 КАС України строку звернення до адміністративного суду. Клопотання обґрунтовується тим, що позивачу ще в березні 2015 року було достовірно відомо про наявність спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року № Д-322/1/4дск, змін до штату № 02/211 та доповіді від 16.01.2015 року № 322/1/304. Разом з тим, з позовом про визнання неправомірними та скасування цих рішень та призначення службового розслідування за фактом їх прийняття позивач звернувся до суду лише 29.08.2016 року. Крім того, про наказ Міністра оборони України № 502 від 02.06.2016 року позивач довідався 19.07.2016 року, що вбачається як зі змісту позовної заяви, так і зі змісту рапортів про надання часу на проведення розрахунків від 19 та 21 липня 2016 року. Отже, в цій частині позовних вимог адміністративний позов також подано несвоєчасно. Відтак, оскільки поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено, відповідач вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача 1 клопотання підтримав та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні підтримав клопотання представника відповідача 1 і також заявив клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду. Посилається на те, що спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року № Д-322/1/4дск було виведено зі штату відділ нерозповсюдження зброї Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України та введено відділ взаємодії з ОБСЄ. Зазначений факт було доведено до відома позивача 16.03.2015 року під час проведення з ним бесіди начальником Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України. Отже, про спільну директиву ОСОБА_1 дізнався ще 16.03.2015 року, але жодних дій щодо відновлення порушених, на його думку, прав не вчиняв. Тільки у серпні 2016 року позивач звернувся до суду з цим позовом, тобто із значним пропуском строку звернення до суду.

Представник відповідача 3, який одночасно є представником третьої особи Гудзя А.М., в судовому засіданні підтримав клопотання відповідачів 1 та 2 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду. Вважає, що позивач без поважних причин пропустив передбачений законом строк звернення до адміністративного суду.

Позивач в судовому засіданні вищезазначені клопотання заперечив та пояснив, що дійсно про наявність спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року № Д-322/1/4дск та змін до штату № 02/211 йому стало відомо ще в лютому-березні 2015 року. Відтоді він очікував, що його буде призначено на керівну посаду в Управлінні верифікації Генерального штабу Збройних Сил України, а тому весь цей час вважав, що його права та інтереси не порушуються. Однак вже після звільнення з військової служби він усвідомив протиправний характер рішень та дій відповідачів, у зв'язку з чим вирішив звернутися до суду з цим позовом. Також позивач зазначає, що з червня 2015 року він постійно знаходився на лікуванні або у відпустці, а отже не пропустив строку звернення до суду.

Вирішуючи заявлені клопотання та перевіряючи питання про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд керується наступними мотивами.

Предмет спору у цій справі стосується, зокрема, правомірності прийняття спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року № Д-322/1/4дск, змін до штату Управлінні верифікації Генерального штабу Збройних Сил України № 02/211 від 01.02.2015 року, наказу Міністра оборони України № 502 від 02.06.2016 року та наказу начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України № 20 від 22.07.2016 року.

Крім того, позивач просить суд поновити його на посаді начальника відділу-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України, але при цьому не оскаржує наказ начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України № 225 від 30.04.2015 року (том 1, а.с. 14), яким його було увільнено від вказаної посади та зараховано у розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України з 30.04.2015 року. Разом з тим, на думку суду, повний, всебічний та об'єктивний судовий розгляд цієї справи неможливий без надання правової оцінки і такому рішенню суб'єкта владних повноважень, адже для того, щоб вирішити питання про поновлення позивача на посаді начальника відділу нерозповсюдження зброї-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України суд повинен перевірити законність прийняття наказу № 225 від 30.04.2015 року. Відтак, під позовною вимогою ОСОБА_1 про поновлення на посаді начальника відділу-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України суд розуміє також вимогу про скасування наказу начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України № 225 від 30.04.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, спільна директива Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України № Д-322/1/4дск, якою затверджено План проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України у 2015 році, була ухвалена 01.02.2015 року (том 1, а.с. 142-143).

09.02.2015 року Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України розроблено Перелік змін до штату Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України № 02/211 (том 1, а.с. 144), яким виведено зі штату Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України посаду начальника відділу нерозповсюдження зброї-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України.

З метою виконання спільної директиви листом від 09.02.2015 року за № 322/1/1004 Генеральний штаб Збройних Сил України довів до відома керівників структурних підрозділів Центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України перелік змін до штату № 02/211 (том 1, а.с. 232-233).

Наказом начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України № 30 від 19.02.2015 року (том 1, а.с. 234-235) вирішено провести у строк до 30.04.2015 року організаційні заходи згідно з переліком змін до штату Управління, який опрацьований Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України від 09.02.2015 року № 322/1/1004, ввести в дію для керівництва перелік змін до штату № 02/211 з 01.05.2015 року та зобов'язано начальника відділу планування та підготовки не пізніше, ніж за два місяці до 30.04.2015 року попередити особовий склад відділу про виведення зі штату Управління відповідних посад.

Зі змістом змін до штату № 02/211 щодо виведення зі штату Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України посади начальника відділу нерозповсюдження зброї-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України позивач ОСОБА_1 ознайомився під розписку 23.02.2015 року (том 1, а.с. 233).

Крім того, 02.03.2015 року позивач був ознайомлений під розписку із наказом начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України № 30 від 19.02.2015 року (том 1, а.с. 235).

При цьому судом встановлено, що в період з 03.12.2014 року по 18.02.2015 року позивач перебував у відрядженні у зоні проведення антитерористичної операції. Згідно з наказом начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України (по стройовій частині) № 35 від 20.02.2015 року полковник ОСОБА_1 вважався таким, що прибув та приступив до виконання службових обов'язків з відрядження з м. Дебальцеве Донецької області із Спільного центру з контролю та координації питань припинення вогню та стабілізації лінії розмежування сторін, з 19.02.2015 року.

16.03.2015 року начальником Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України з позивачем проведено бесіду з питань виведення зі штату Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України посади начальника відділу нерозповсюдження зброї-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України у зв'язку з проведенням організаційних заходів відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України № Д-322/1/4дск від 01.02.2015 року (том 1, а.с. 13).

Наказом начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України № 225 від 30.04.2015 року полковника ОСОБА_1, начальника відділу нерозповсюдження зброй-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України, увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України з 30.04.2015 року (том 1, а.с. 14).

Згідно з наказом начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України № 82 від 30.04.2015 року позивача зараховано у розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України з 30.04.2015 року (том 1, а.с. 114).

Зі змістом вищевказаних наказів позивач був ознайомлений особисто, про що свідчить його рапорт від 30.04.2016 року (том 1, а.с. 236).

29.05.2015 року наказом начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України № 79 полковнику ОСОБА_1 визначені обов'язки військової служби та розпорядок дня на термін перебування у списках Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України, з яким він ознайомився під підпис 02.06.2016 року (том 1, а.с. 237-238).

11.05.2016 року з позивачем проведено бесіду з питань звільнення з військової служби, про що складено аркуш бесіди (том 1, а.с. 116).

Наказом Міністра оборони України № 502 від 02.06.2016 року (том 1, а.с. 137) полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "г" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (у зв'язку із проведенням організаційних заходів).

З вказаним наказом позивач фактично був ознайомлений 19.07.2016 року, що підтверджується його рапортами від 19 та 21 липня 2016 року (том 1, а.с. 102-103).

На підставі наказу начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України № 20 від 22.07.2016 року полковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Управління та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Вінницького ОМВК (том 1, а.с. 138-140).

Як вже зазначалось, 22.08.2016 року позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом, надіславши його поштовими засобами зв'язку.

Частиною 1 статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи встановлені обставини справи суд доходить висновку, що вже 23.02.2015 року позивачу ОСОБА_1 було достеменно відомо про вимоги спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року № Д-322/1/4дск та зміни до штату № 02/211, оскільки з їх змістом позивач був ознайомлений під підпис (том 1, а.с. 233).

Крім того, судом встановлено, що про наказ начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України № 82 від 30.04.2015 року, яким позивача було увільнено від займаної посади начальника відділу нерозповсюдження зброї-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України та зараховано у розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України, позивач фактично дізнався у день його прийняття, тобто 30.04.2015 року, що підтверджується його рапортом від 30.04.2016 року (том 1, а.с. 236).

Разом з тим, адміністративний позов про скасування вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року № Д-322/1/4дск та змін до штату № 02/211, а також поновлення на посаді начальника відділу нерозповсюдження зброї-заступника начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України, позивачем ОСОБА_1 подано лише 22.08.2016 року, тобто з істотним перевищенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

В силу положень ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оцінюючи причини неможливості своєчасного звернення позивача до суду, суд враховує, що у періоди з 10 по 12 червня 2015 року, з 27 липня по 02 вересня 2015 року, з 18.09.2015 року по 04 травня 2016 року та з 21 червня по 18 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 хворів та перебував на стаціонарному лікуванні або обстеженні, що підтверджується наданими суду доказами (том 1, а.с. 219-231; том 2, а.с. 4-35).

Відтак, на переконання суду, у вказані періоди позивач з поважних причин не міг звернутися до суду, а тому вони не враховуються судом при обчисленні перебігу місячного строку звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, судом не встановлено поважних причин, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду з вищезазначеними позовними вимогами у період з 24 лютого по 27 липня 2015 року (за винятком періоду хвороби позивача з 10 по 12 червня 2015 року) та з 05 травня по 20 червня 2016 року.

Крім того, періоди щорічної основної відпустки позивача з 26 червня по 26 липня 2015 року, з 03 вересня по 17 вересня 2015 року та з 05 травня по 20 червня 2016 року також не можуть визнаватися поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки судом не встановлено фактів об'єктивної неможливості позивача звернутися до суду у цей час.

Пояснюючи своє звернення до суду лише через майже півтора роки після прийняття оскаржуваних рішень, позивач зазначає, що очікував на призначення начальником або заступником начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України, або ж на іншу рівнозначну посаду у Міністерстві оборони України.

Однак такі доводи суд до уваги не бере, оскільки вони не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Водночас інших причин неможливості своєчасного звернення до суду з вимогами про скасування спільної директиви та поновлення на посаді позивачем не наведено.

Частиною 2 статті 100 КАС України передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В силу положень ч. 3 ст. 162 КАС України якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.

Крім того, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України пропущення позивачем без поважних причин встановленого законом строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Вирішуючи заявлене клопотання суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.10.1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" право на доступ до суду, за деяких обставин, також може бути предметом правомірних обмежень, таких як встановлені законом обмежені терміни позовної давності.

Крім того, розглядаючи справу "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" (рішення від 12.07.2001 року, заява № 42527/98), Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускають з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Аналогічні висновки містяться також у пункті 53 рішення від 08.04.2010 року у справі "Меньшакова проти України" та пункті 57 рішення від 28.05.1985 року у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства".

З огляду на викладене і враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 пропустив строк звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог про визнання неправомірною та скасування вимоги спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року № Д-322/1/4дск та змін до штату № 02/211 щодо виведення зі штату Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України посади начальника відділу нерозповсюдження зброї-заступника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України та в частині поновлення на даній посаді, не навівши при цьому поважних причин його пропуску, клопотання відповідачів 1 та 2 підлягає частковому задоволенню, а подана позовна заява - залишенню без розгляду в частині таких позовних вимог.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у частині позовних вимог про визнання неправомірним та скасування наказу Міністра оборони України № 502 від 02.06.2016 року про звільнення позивача у запас.

Так, судом встановлено, що фактично про прийняття цього наказу позивач дізнався 19.07.2016 року після виходу з лікарняного, а в судовому порядку оскаржив його 22.08.2016 року. Враховуючи те, що 20 та 21 серпня 2016 року були неробочими днями, суд доходить висновку, що позивач своєчасно подав до суду позов про скасування вказаного наказу.

Посилання відповідачів на те, що згідно з актом від 21.06.2016 року позивачу телефоном було повідомлено про зміст наказу Міністра оборони України № 502 від 02.06.2016 року суд до уваги не бере, оскільки такий акт не може вважатися належним доказом ознайомлення військовослужбовця із прийнятим щодо нього рішення. До того ж, як вбачається з матеріалів справи (том 1, а.с. 242), у цей час позивач хворів та перебував на стаціонарному лікуванні.

В іншій частині позовних вимог строк звернення до суду позивачем ОСОБА_1 не пропущено, а тому підстав для залишення без розгляду позовної заяви в цій частині немає.

Зокрема, позивач просить скасувати наказ начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України № 20 від 22.07.2016 року, тоді як до суду звернувся 22.08.2016 року, а отже своєчасно.

Також позивач оспорює правомірність призначення полковника Гудзя А.М. на посаду начальника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України. Водночас про наказ Міністра оборони України, згідно з яким відбулось таке призначення, позивач ОСОБА_1 довідався тільки під час розгляду адміністративної справи і відомостей про те, що йому було відомо про цей наказ раніше судом не здобуто.

Решта заявлених позивачем вимог є, по-перше, вимогами зобов'язального характеру, які спрямовані на майбутнє, і, по-друге, вимогами про нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовця. Відтак, в обох випадках строк звернення до адміністративного суду з такими позовними вимогами не застосовується.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 162, 165, 181, 186, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України про скасування наказів, зобов'язання вчинити дії та стягнення грошового забезпечення в частині позовних вимог про:

- визнання неправомірною та скасування вимоги спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 01.02.2015 року № Д-322/1/4дск та зміни до штату № 02/211 щодо виведення зі штату відділу нерозповсюдження зброї Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України та посади начальника відділу - заступника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України;

- поновлення позивача на посаді начальника відділу нерозповсюдження зброї - заступника Управління верифікації Генерального штабу Збройних Сил України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Сало Павло Ігорович

Судді Віятик Наталія Володимирівна

Слободонюк Михайло Васильович