Справа № 350/581/16-а,2-а/350/26/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Справа № 876/5673/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Макарика В.Я., Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил за апеляційною скаргою Львівської митниці ДФС на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

13 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови № 1282/20908/16 від 22.04.2016 року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 грн.

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року позов задоволено. Поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом. Постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 22 квітня 2016 року у справі про порушення митних правил № 1282/20908/16 в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності скасовано.

Із таким судовим рішенням не погодилася Львівська митниця ДФС та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначив, що позивач до закінчення строку транзитного перевезення не звертався з письмовою заявою до органів доходів і зборів про продовження такого строку, не інформував про факт аварії або дію непереборної сили та не надавав жодних документів про зміну митного режиму. Окрім цього, в жодному з поданих позивачем документів не зазначено про виникнення будь-якої поломки транспортного засобу, а тим більше несумісної із його експлуатацією та рухом.

У судове засідання представники сторін не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови від 22 квітня 2016 року про порушення митних правил № 1282/20908/16, ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. (а.с.10-11). Дана постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил № 1282/20908/16 від 04 квітня 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив митні правила, передбачені ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, зокрема не вивіз у встановлений законом строк транспортний засіб, легковий автомобіль марки «VW MILTIVAN», 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1, країна постійної реєстрації - Литва, з митної території України станом на 04.04.2016 року (12-13).

Вважаючи постанову про порушення митних правил протиправною, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що порушення митних правил відбулося не з вини позивача, оскільки автомобіль марки «VW MILTIVAN» кузов № НОМЕР_1 знаходився в ремонті з 14.03.2016 року по 04.04.2016 року в м. Івано-Франківську.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 статті 381 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до Розділу ХІІ Митного кодексу України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування засобів гарантування тощо).

Згідно зі статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частина 1 статті 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно інформації про перетин кордону транспортним засобом, бази даних ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМСУ вбачається, що 11 березня 2016 року ОСОБА_1 у митному режимі «транзит» ввіз на територію України автомобіль марки «VW MILTIVAN», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території закінчувався 21 березня 2016 року, про виконання цього обов'язку позивач був обізнаний.

Разом з тим, автомобіль у встановлений строк вивезено не було і в інший митний режим не заявлено.

У відповідності до вимог ст. 460 МК України до митного контролю ОСОБА_1 надав підтверджуючі документи про факт ремонту транспортного засобу, а саме: довідку щодо перебування транспортного засобу в ремонті з 14.03.2016 року по 04.04.2016 року видану ФОП ОСОБА_2 від 04.04.2016 року; акт виконаних робіт від 04.04.2016 року; копія виписки з державного реєстру ФОП ОСОБА_2; видрук з детальною інформацією про ФОП ОСОБА_2; товарний чек № 0333150 від 04.04.2016 року.

Згідно довідки № 1/04-04 від 04.04.2016 року, виданої ФОП ОСОБА_2, транспортний засіб «VW MILTIVAN», номерний знак НОМЕР_3, кузов НОМЕР_1 знаходився в ремонті з 14.03.2016 року по 04.04.2016 року за адресою АДРЕСА_1.

Актом виконаних робіт від цього ж підприємця від 04.04.2016 року стверджено, що вартість ремонту автомобіля становить 1250 гривень.

Станом на 04.04.2016 року термін перебування вказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного громадянином України через м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС з метою транзиту, становив більше ніж 10 діб, тобто позивачем не було виконано обов'язок вивезення автомобіля у десятиденний термін. Цю обставину не оспорює сам позивач.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на неможливість у зв'язку з поломкою та ремонтом автомобіля (діагностика, промивка форсунок) дотриматись строку транзитного перевезення автомобіля, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Частина 1 статті 460 МК України передбачає, що вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Пункт 3 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Мінфіну від 31 травня 2012 року № 657 та зареєстрованого в Мін'юсті 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981 передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII вказаного Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України «Про торгово-промислові палати» і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово-промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Так, згідно матеріалів справи, позивач дійсно повідомив митний орган до митного контролю про поломку транспортного засобу. Однак, при перетині кордону позивач на підтвердження цієї обставини подав довідку та акт виконаних робіт, які не підтверджують факту існування обставин непереборної сили чи аварії, та не є належними доказами у справі. ФОП ОСОБА_2 не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії.

Зокрема, вказані документи не містять інформації про неможливість пересування автомобіля, а наявна інформація наголошує лише на те, що документи видані в зв'язку з ремонтом транспортного засобу без зазначення причинно-наслідкового зв'язку ремонту та аварії. Жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував у результаті аварії або дії обставин непереборної сили, не надано.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята неправомірно, оскільки факт порушення позивачем митних правил доведено, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити, постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2016 року у справі № 350/581/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді В.Я. Макарик

І.В. Глушко

Повний текст виготовлено 01 листопада 2016 року.