Справа № 805/1552/16-а
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2016-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2016 р. Справа №805/1552/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 година 15 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Мангуш З.В. та представників сторін:

представника позивача - Бичкова О.Є.;

представника відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № /4237/28-03-40/00191075 від 22.04.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № /4237/28-03-40/00191075 від 22.04.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає висновки акту перевірки № 82/28-03-40/00191075 від 14.03.2016 року про виявлені порушення податкового законодавства необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС № /4237/28-03-40/00191075 від 22.04.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 482 943 грн., штрафної (фінансової) санкції в сумі 120 735, 75 грн. таким, що підлягає скасуванню у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що податковим органом була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» з питань підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Мегапром» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року за висновками якого встановлені порушення п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, Податкового кодексу України в частині включення до податкового кредиту ПАТ «АКХЗ» сум господарських операціях, які не здійснювались, не пов'язані з господарською діяльністю та не підтверджені первинними документами, обов'язковість ведення яких передбачена чинним законодавством України, що призвело до завишення податкового кредиту на суму 398 921 грн. за 2015 рік по взаємовідносинам з ТОВ «Мегапром», п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, та сплачується до державного бюджету за січень 2015 року на суму 482 943 грн., п. 204 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень - листопад 2015 року на суму 75 915 078 грн. Податковий орган, вважає, що позивач здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, у зв'язку з чим просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та встановив наступні обставини.

Позивач - Приватне акціонерне товариство " Авдіївський коксохімічний завод " (), зареєстроване платником податку на додану вартість, місцезнаходження: 86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд. 1.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Публічного акціонерного товариства " Авдіївський коксохімічний завод " з питань підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Мегапром» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки податковим органом складено акт за № 82/28-03-40/00191075 від 14.03.2016 року документальної позапланової невиїзної перевірки Публічного акціонерного товариства " Авдіївський коксохімічний завод " з питань підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Мегапром» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, яким зокрема встановлено порушення:

- п. 198.1, п. 198.2. п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в частині включення до податкового кредиту ПАТ «АКХЗ» сум по господарських операціях, які не здійснювались, не пов'язані з господарською діяльністю та не підтверджені первинними документами, обов'язковість ведення яких передбачена чинним законодавством України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 76 398 021 грн. за 2015 рік по взаємовідносинам з ТОВ «МЕГАПРОМ»;

- п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, та сплачується до державного бюджету за січень 2015 року на суму 482 943 грн.;

- п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень - листопад 2015 року на суму 75 915 078 грн., а саме за березень 2015 року у сумі 2 726 843 грн., за квітень 2015 року у сумі 9 397 228 грн., за травень 2015 року у сумі 7 302 541 грн., за червень 2015 року у сумі 6 667 426 грн., за липень 2015 року у сумі 3 565 530 грн., за серпень 2015 року у сумі 10 529 330 грн., за вересень 2015 року у сумі 13 505 501 грн., за жовтень 2015 року у сумі 12 514 273 грн., за листопад 2015 року у сумі 9 706 406 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки № 82/28-03-40/00191075 від 14.03.2016 року платником податку до СДПІ з обслуговування ВПП у м. Донецьку Міжрегіонального ГУ ДФС були подані заперечення № 03-3/05-227-1898 від 15.04.2016 року на вищезазначений акт, якими позивач просив скасувати акт перевірки.

28 квітня 2016 року позивачем отримана відповідь № 3980/10/28-03-40 від 19.04.2016 року від СДПІ з обслуговування ВПП у м. Донецьку Міжрегіонального ГУ ДФС, у якій зазначено, що висновки акта перевірки залишені без змін.

На підставі акта перевірки № 82/28-03-40/00191075 від 14.03.2016 року, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення:

- № /4237/28-03-40/00191075 від 22.04.2016 року, відповідно до якого було встановлено порушення п.п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України та збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 482 943 грн. та застосовані штрафні фінансові санкції в сумі 120 735,75 грн. за січень 2015 року по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАПРОМ".

Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАПРОМ" (постачальник) був укладений договір № УПр14/33 від 11.02.2014 року відповідно до якого постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти і оплатити вугільну продукцію на умовах, передбачених цим договором.

Факт надання Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАПРОМ" послуг Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод» за договором № УПр14/33 від 11.02.2014 року у січні 2015 року підтверджується актами прийому - передачі з актами коригування та рахунками - фактурами, виписаними ТОВ «МЕГАПРОМ» за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року.

Для формування податкового кредиту за договором № УПр14/33 від 11.02.2014 року ТОВ " МЕГАПРОМ " було виписано позивачу відповідні податкові накладні, що підтверджується реєстром податкових накладних виписаних у січні - червні, серпні та жовтні 2015 року, про що зазначено у акті перевірки № 82/28-03-40/00191075 від 14.03.2016 року. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Факт поставки товару підтверджується актами передачі відвантаженої продукції та залізничними накладними, виписаними ТОВ «МЕГАПРОМ» за січень 2015 року, а також реєстром залізничних накладних, виписаних ТОВ «МЕГАПРОМ» за період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року.

Суд зазначає, що первинні документи по взаємовідносинам між позивачем та ТОВ «МЕГАПРОМ» у січні 2015 року, податковим органом були дослідженні під час перевірки, дефекту їх заповнення та наявності їх у позивача щодо документів за січень 2015 року у податкового органу не виникло.

Таким чином, позивачем надано суду всі передбачені ПК України докази на підтвердження існування господарських операцій з вищевказаним контрагентом на суми, зазначені у податковій звітності з податку на додану вартість, у періоді, що перевірявся.

Враховуючи внесення змін у законодавство, при вирішенні справи судом використовуються відповідні норми закону, які діяли у період виникнення спірних відносин.

Відповідно до п. 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 (абз. 1-3) статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше180 календарних днів з дати складання податкової накладної (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Тобто, діюче законодавство надає платнику податків право на включення до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Порядок оформлення та видачі податкової накладної на час виникнення спору був врегульований ст. 201 ПК України у відповідній редакції, тобто до внесення змін Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII. Згідно з пунктом 201.1. вказаної статті платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.2 ст. 201 ПК України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику

Пункт 201.6 статті 201 ПК України встановлює, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Застосовуючи наведені норми, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів того, що позивач був повідомлений про наявність розбіжностей за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, стосовно його контрагентів.

Натомість, спірні податкові накладні, видані позивачу його контрагентами ДП "Донецька залізниця" та ТОВ "Модифікатор", які зазначені в акті перевірки, були надані у паперовому вигляді та оформлені відповідно до вимог ПК України у діючий на той час редакції. Отже, встановлених законом підстав для виключення із складу податкового кредиту зазначених в них сум ПДВ немає.

За таких обставин суд погоджує доводи позивача, що інших обмежень щодо права платника податків покупця на включення сум податку до складу податкового кредиту законодавством не встановлено, а позивач як добросовісний платник податку не несе відповідальності у випадку заниження податкових зобов'язань іншими платниками податків. Зокрема, розбіжності між податковим кредитом позивача та податковими зобов'язаннями його контрагента не можуть свідчить про відсутність факту придбання Публічним акціонерним товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" товарів у вказаного підприємства, і як наслідок, завишення податкового кредиту з ПДВ. Навпаки, наявність належно оформлених первинних документів, а саме: договорів, податкових накладних, накладних, актів здачі - прийняття робіт, платіжних доручень підтверджує факт здійснення господарських операцій. При цьому, порушень щодо ведення податкового обліку та оформлення первинних документів з боку Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" при здійсненні операцій з його контрагентами відповідачем не встановлено.

Таким чином, при розгляді справи не встановлено порушення з боку позивача норм п.198.1 п.198.3 п.198.6 ст.198; п.200.1 та п. 200.4 ст.200 Податкового Кодексу України.

Розглядаючи заперечення позивача на акт перевірки відповідач зазначив, що несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницької діяльності покладаються на особу, якою укладено відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та провадження необґрунтованих виплат. А у випадку недобросовісності контрагентів покупець несе ризик своєї бездіяльності.

Такі твердження суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не доведено ані наявності недостатньої обережності, ані бездіяльності позивача, яку суд розуміє виключно як невиконання суб'єктом господарювання певних обов'язків, прямо встановлених законом. За відсутності таких додаткових обов'язків, позивач не може відповідати за діяльність своїх контрагентів. Це у повній мірі відповідає положенням ст. 61 Конституції України згідно якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Крім того, позивач не мав встановлених законом можливостей контролювати своїх контрагентів стосовно виконання ними зобов'язань перед бюджетом, оскільки до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України не було передбачено виключно електронне адміністрування податку на додану вартість.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Такої позиції дотримується і Верховний суд України, який в своєї постанові від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 вказав, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Аналізуючи зазначені норми Закону, суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних доказів, що фінансово-господарські операції між Приватним акціонерним товариством " Авдіївський коксохімічний завод " та його контрагентом у січня 2015 року не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Отже, позивачем були правомірно сформовані показники податкової звітності з податку на додану вартість у спірних правовідносинах у періоді, що перевірявся.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, вище викладене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № /4237/28-03-40/00191075 від 22.04.2016 року підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати, в сумі 9 055,18 грн., здійснені позивачем, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № /4237/28-03-40/00191075 від 22.04.2016 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС № /4237/28-03-40/00191075 від 22.04.2016 року.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» () судовий збір в сумі 9 055 (дев'ять тисяч п'ятдесят п'ять) гривень 18 (вісімнадцять) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС ().

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні 20 жовтня 2016 року.

Постанову складено у повному обсязі 25 жовтня 2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.