Справа № 554/5219/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 р.Справа № 554/5219/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 25.08.2016р. по справі № 554/5219/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава із позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови йому в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці неправомірним; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому довічне грошове утримання судді у відставці з 1 вересня 2015 року в розмірі 90 % суми грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження максимального розміру довічного грошового утримання; встановити строк для подання відповідачем до суду звіту про виконання постанови.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 25.08.2016р. по справі № 554/5219/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві щодо відмови у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1. Зобов'язано Полтавське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавськї області здійснити перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати працюючого судді на відповідній посад, починаючи з 29.12.2015 року, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Позовні вимоги в іншій частині - залишено без розгляду.

Встановлено місячний строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем - Полтавським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області до суду звіту про виконання постанови, яка вимагає вчинення певних дій. Стягнуто з Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині залишення без розгляду частини позовних вимог за період з 01.09.2015 року по 28.09.2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову в цій частині скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 01.11.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 1987 року працював на посаді судді Октябрського районного судді м.Полтави.

ОСОБА_1 11 червня 2012 року звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. Позивач має стаж роботи на посаді судді більше 25 років.

З дня звільнення позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно з ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З 1 вересня 2015 року суддівська винагорода, яка повинна враховуватися при перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1, як судді у відставці, підвищилась до 22048, 00 гривень.

У зв'язку з цим, 1 грудня 2015 року, позивач подав заяву до Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві про перерахунок довічного грошового утримання та довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м.Полтаві №6084 від 1 грудня 2015 року відмовлено в перерахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 (а.с. 6).

Вказане рішення вмотивовано посиланням на п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, відповідно якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України». Раніше призначені пенсії не перераховуються.

Позивач, не погодившись з таким рішенням, 29.06.2016 року звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив із того, що позивач має право на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, проте його позов підлягає задоволенню за період, починаючи з 29.01.2015 року, у зв'язку із пропуском строку на звернення до суду, а враховуючи дату звернення до суду - 29.06.2016 р., шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який ОСОБА_1 просить провести перерахунок його довічного грошового утримання, позовні вимоги за період з 01.09.2015 року по 28.01.2015 року включно підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Позивачем судове рішення оскаржено в частині залишення позовних вимог без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення позовних вимог за період з 01.09.2015 року по 28.12.2015 року включно - без розгляду та наявності підстав для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача та виплачувати її з 29.12.2015 року, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/.

Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Колегія суддів також бере до уваги, що п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Порядок розгляду та вирішення справ адміністративним судом визначений КАС України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Водночас, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, залишаючи позовні вимоги за період з 01.09.2015 року по 28.12.2015 року включно без розгляду, в порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України не звернув увагу та не надав належної юридичної оцінки обставині щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС.

Згідно із положенням ч.ч 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням наведеного, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи слід з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що предметом оскарження у даній справі є дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку розміру довічного грошового утримання.

Оскільки рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області №6084, яким позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з 01.09.2015, направлено позивачу за вихідним № 18384/04-33 від 29.12.2015 року та отримано ОСОБА_1 02.01.2016 року, а оскаржено до суду 29.06.2016р., тобто з урахуванням шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого ч.2 ст. 99 КАС України.

На вказані обставини суд належної уваги не звернув, їх не перевірив, та прийняв судове рішення в цій частині з помилковим застосуванням норм процесуального права, фактично обмеживши позивача у здійсненні прав, передбачених ст. 55 Конституції України.

Окрім того, судом першої інстанції не досліджено обставини, з якими чинне законодавство пов'язує виникнення у відповідача обов'язку на здійснення перерахунку розміру довічного грошового утримання позивача та не застосовано до даних правовідносин ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги позивача щодо неповноти з'ясування обставин у справі і порушення судом при постановленні судового рішення в частині залишення позовних вимог без розгляду норм процесуального права обґрунтованими.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 100 КАС України передбачено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, якою передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Також за правилами п. 16 ч. 4 ст. 160 КАС України окремим документом викладається ухвала з питання залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що питання поважності причин пропуску строку звернення до суду може вирішуватись як на стадії, вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи, наслідком пропуску строку без поважних причин є залишення позовної заяви, таке судове рішення викладається окремим процесуальним документом у формі ухвали.

Отже, оскільки судом першої інстанції судове рішення про залишення частини позовних вимог, викладено у постанові, суд апеляційної інстанції, переглядаючи постанову в цій частині та, встановивши помилковість висновків суду першої інстанції в цій частині, застосовує п.4 ч.1 ст.204 КАС України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції в частині позовних вимог за період з 01.09.2015 року по 28.12.2015 року включно.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, 200, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 25.08.2016р. по справі № 554/5219/16-а скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.09.2015 року по 28.12.2015 року включно -скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - в частині позовних вимог за період з 01.09.2015 року по 28.12.2015 року включно - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає в силу положень ст. 211 КАС України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст ухвали виготовлений 01.11.2016 р.