Справа № 804/2187/16
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2016 рокусправа № 804/2187/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 року у справі № 804/2187/16 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпромліт» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Дніпромліт звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №110100001/2016/000009 від 16.03.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №110100001/2016/200013/1 від 16.03.2016 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 року адміністративний позов було задоволено. Визнано протиправною та скасувано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.03.2016 р. №110100001/2016/00009. Визнано протиправною та скасувано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.03.2016 р. №110100001/2016/200013/1.

Дніпропетровська митниця ДФС, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 лютого 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю Дніпропромліт та компанією Surplex GmbH було укладено контракт №7-16, згідно умов якого продавець зобов'язується продати покупцеві, а покупець зобов'язується придбати у продавця та оплатити на умовах, викладених у контракті, промислове обладнання, що перебувало у вжитку (далі - товар), у кількості, асортименті та за цінами, вказаними у специфікаціях до даного контракту, що є його невід'ємними частинами. Ціна товару встановлена у євро та вказана у специфікаціях до даного контракту. Загальна вартість контракту складається з вартості специфікацій до даного контракту.

24 лютого 2016 року позивачем було оплачено рахунок INVOCE № V826-095 на суму 8 050 євро, виставлений компанією Surplex GmbH, що підтверджено платіжним дорученням № 4 від 24.02.2016 pоку, після чого товар було упаковано та направлено продавцем на адресу покупця автомобільним транспортом.

09 березня 2016 року з метою митного оформлення товару ТОВ Дніпропромліт звернулось до Дніпропетровської митниці шляхом подання митної декларації форми МД-2 № 110100001/2016/205251.

Повідомленням №254696 митним органом було витребувано у декларанта заявлені у графі 44 митної декларації документи, посилаючись на те, що сума транспортних витрат нижча, порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічній країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях. Вказані документи були надані позивачем у повному обсязі.

09 березня 2016 року повідомленням № 254705 ТОВ Дніпропромліт було викликано на ЗМК Дніпропетровськ-Лівобережний для здійснення митного огляду.

Також повідомленням № 255110 від 09.03.2016 року ТОВ Дніпропромліт було зобов'язано надати технічні документи виробника, а саме: товар від виробника (в разі наявності паспортів на іноземній мові з перекладом та оригіналом), техніко-технологічну документацію щодо принципу дії та функціонального призначення верстатів від виробника, техніко-технологічну документацію щодо деталізованого технологічного процесу роботи та технологічних можливостей верстатів від виробника, експортну митну декларацію країни відправлення, а також креслення, схематичне зображення з деталізацією усіх основних вузлів, агрегатів, обладнання верстату. Крім того, декларанта зобов'язано надати характеристику товару по зазначеним у повідомленні критеріям та повідомити про наявність в комплекті поставки іншого допоміжного обладнання.

На виконання вказаних повідомлень позивачем було надано усі оригінали документів, зазначених у графі 44 митної декларації № 110100001/2016/205251 від 09.03.2016 pоку, а також загальний опис вертикального токарного верстатного центру для обробки марки SCHUSTER з кресленнями, експортну митну декларацію країни відправлення, а також лист компанії Surplex GmbH з перекладом, що містив технічні характеристики придбаного ТОВ Дніпропромліт товару.

Згідно картки відмови в прийнятті митної декларації № 110100001/2016/00005 у митному оформленні (випуску) товарів за МД-2 № 110100001/2016/205251 від 09.03.2016 року Дніпропетровською митницею було відмовлено з посиланням на невірність визначення коду товару № 1 згідно УКТЗЕД в графі 33 ВМД та не наведенні опису товару у графі 31 митної декларації, що не дає змогу однозначно класифікувати товар за УКТЗЕД та є порушенням вимог частини 1 статті 257 Митного кодексу України щодо заявлення декларантом точних відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України. Згідно частини 4 статті 69 Митного кодексу України митним органом винесено рішення про визначення коду товару від 12.03.2016 року № КТ-170-2016.

Вказані рішення митного органу декларантом оскаржені не були.

12 березня 2016 року з метою митного оформлення товару, придбаного згідно контракту № 7-16 від 10.02.2016 року, ТОВ Дніпропромліт до Дніпропетровської митниці було подано митну декларацію форми МД-2 № 110100001/2016/205614. Цього ж дня повідомленням № 255619 декларанта було зобов'язано надати оригінали документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених у встановленому порядку їх копій. Вказана вимога була виконана ТОВ Дніпропромліт.

14 березня 2016 року з метою митного оформлення товару, придбаного згідно контракту № 7-16 від 10.02.2016 року, ТОВ Дніпропромліт до Дніпропетровської митниці було подано митну декларацію форми МД-2 № 110100001/2016/205648, за результатами розгляду якої митним органом було сформовано та направлено ТОВ Дніпропромліт повідомлення №2560025 від 15.03.2016 року, в якому митний орган зазначив, що загальна сума товару (8500 євро), зазначена у пункті 4.4 контракту № 7-16 від 10.02.2016 року, не відповідає сумі, яка була фактично сплачена підприємством (8 050 євро), що унеможливлює ідентифікацію сплаченої суми з оцінюваним товаром. Також пунктом 2.1.3 договору про надання транспортних послуг від 11.02.2016 року № 6910-01 передбачено, що замовник здійснює навантаження. Враховуючи вказае, митний орган зазначив, що до заявленої у митній декларації ціни товару не включено витрати на навантаження товару.

Також у повідомленні № 2560025 від 15.03.2016 року відповідач вказав, що до митного оформлення декларантом було надано два висновки експерта Дніпропетровської ТПП від 09.03.2016 року № ГО-1127, що місять різні відомості про якісні характеристики товару, які впливають на його вартість. На думку відповідача вказані висновки ґрунтуються на технічній документації, документах митного оформлення (зовнішньоекономічний контракт, інвойс, CMR), які не містять відомостей про зазначений у висновку знос та його відсоток. Крім того, повідомлення № 2560025 від 15.03.2016 року містило зауваження щодо недодержання декларантом форми офіційного перекладу наданих при митному оформленні документів, а саме: відсутності на них напису Перекладено вірно та проставлення особистого підпису особою, яка здійснила переклад та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад.

Враховуючи вищевказані зауваження, в рамках проведення консультації, повідомленням № 2560025 від 15.03.2016 року ТОВ Дніпропромліт було зобов'язано надати: виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Листом № 124 від 16.03.2016 року позивач повідомив Дніпропетровську митницю про відсутність можливості надати інші додаткові документи.

16 березня 2016 року митний орган прийняв рішення № 110100001/2016/200013/1 про коригування митної вартості (повідомлення № 256277) із застосуванням методу 2-б. Також 16 березня 2016 року Дніпропетровською митницею сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації №110100001/2016/205648 зв'язку з виявленням невідповідності відомостей у документах митного оформлення, відсутності документального їх обґрунтування, відсутності підтвердження заявленої складової митної вартості.

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття картки відмови у митному оформленні товару та рішення про коригування митної вартості, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підприємство позивача для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало достатні документи для застосування основного методу визначення митної вартості, оскільки надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, та дозволяють провести обчислення митної вартості.

Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Натомість, у відповідності до чинного законодавства України, відповідач, як субєкт владних повноважень повинен діяти лише у межах повноважень та на підставі визначених законом.

Враховуючи аналіз приведених вище норм права, підставою для винесення картки відмови та проведенню дій по коригуванню митної вартості товару можуть слугувати лише обґрунтовані сумніви митного органу в правильності визначення декларантом митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для винесення митним органом оскаржуваної картки відмови у митному оформленні товару №110100001/2016/205648 від 16.03.2016 року та рішення про коригування митної вартості товарів № 110100001/2016/200013/1 від 16.03.2016 року було виявлення розбіжностей у поданих позивачем документах, а саме:

- у наданному платіжному дорученні від 14.02.2016 року №4 наявне посилання виключно на зовнішньоекономічний контракт від 10.02.2016 року №7-16, загальна вартість якого складає 8500.00 євро, що унеможливлює ідентифікацію сплаченої суми з оцінюваним товаром;

- на момент митного оформлення товару, Позивач повинен був надати до митниці банківський платіжний документ на підтвердження 50% переплати від суми рахунку від 25.02.2016 року №25/02/03, який надано не було. Також, на думку відповідача, до заявленої ціни товару не включено витрати на навантаження товару;

- декларантом надано два висновки експерта Дніпропетровської ТПП від однакової дати з однаковими номерами, що містять різні відомості про якісні характеристики товару, що впливають на його вартість;

- декларантом були подані без врахування вимог п.2.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформленні товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого НМФУ від 30.05.2012 року № 631;

Вказані недоліки, на думку митного органу, унеможливили визначення митної вартості товару за методом №1, заявленим декларантом в ВМД.

Суд апеляційної інстанції, встановивши зміст спірних правовідносин, вважає зазначену позицію митного органу безпідставною з огляду на наступне.

Як свідчать встановлені обставини справи, за змістом п.п.3.3, 4.4 контракту №7-16 від 10.02.2016 року сторонами було визначено, що загальна вартість контракту складається з сум вартостей Специфікацій до даного контракту та складає 8500.00 євро.

Тобто, положеннями контракту було визначено вартість не однієї одиниці товару, а загальна вартість товарів, які підлягають продажу за договором

В свою чергу, при митному оформленні товару позивачем була подана Специфікація №1 до контракту №7-16 від 10.02.2016 року, якою сторонами було визначено ціну товару у розмірі 8050.00 євро.

При цьому, належність вказаної ціни товару підветрджується також поданими до митного органу документами, а саме: роздруківкою сайту інтернет-аукціону, на якому Позивачем був придбаний імпортований товар; листом пропозицією компанії Surplex GmbH, що був отриманий підприємством 02.02.2016 pоку; рахунком (INVOCE) № V826-095; відповідю на повідомлення № 21 від 15.03.2016 року.

В свою чергу, як вбачається з платіжного доручення №4 від 24.02.2016 року, Позивачем була сплачена компанії Surplex GmbH сума коштів у розмірі 8050.00 євро, як передоплата за товари на підставі контракту 7-16 від 10.02.2016 року.

Отже, виходячи з зазначеного, вказана в платіжному доручені сума сплачених грошових коштів у розмірі 8050.00 євро відповідає реально погодженій, між Позивачем та компанією Surplex GmbH, вартості товару та ідентифікується з оцінюваним товаром.

Що стосується посилань митного органу стосовно ненадання Позивачем банківського платіжного документу на підтвердження здійснення 50% передплати в сумі рахунку від 25.02.2016 року №25/02/03 та на наявність підстав вважати, що до заявленої ціни товару не включено витрати на навантаження товару, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як свідчать встановлені обставини справи, для підветрдження транспортної складової при визначенні митної вартості товару, Позивачем було надано до митного органу було подано договір № 2912-03 від 01.03.2012 року на перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладений між ТОВ Юніс-Теп (експедитор) та ФОП ОСОБА_3 (перевізник), а також договір № 6910-01 від 11.02.2016 року про надання транспортно-експедиційних послуг щодо перевезення вантажів автомобільним транспортом, що були укладені між ПП Юніс-Теп (експедитор) та ТОВ Дніпропромліт (замовник).

За пунктами 1.1 та 1.2 договору № 6910-01 від 11.02.2016 pоку експедитор зобов'язується від свого імені за дорученням замовника та за його рахунок здійснити в інтересах замовника комплекс дій, що пов'язані з організацією вантажних автоперевезень замовника, для чого він за дорученням замовника та від власного імені самостійно укладає угоди та здійснює взаєморозрахунки з перевізниками та іншими третіми особами, що забезпечують здійснення перевезень згідно заявки замовника.

Пунктом 2.1.2 договору № 2912-03 від 01.03.2012 року було визначено, що обов'язком експедитора є здійснення навантаження/розвантаження транспортних засобів, поданих перевізником, власними силами, виключно вантажем та у кількості, що обумовлені заявкою.

Отже, за умовами договору, витрати за навантаження-розвантаження товару мають здійснюватись власними силами експедитора, з подальшим відшкодуванням їх вартості замовником.

Як вбачається з рахунків № 25/02/03 від 25.02.2016 pоку,№ 25/02/03 від 16.03.2016 року та акту виконаних робіт вбачається, що на виконання умов договору №6910-01 від 11.02.2016 року ТОВ Дніпропромліт на адресу ПП Юніс-Теп було сплачено, зокрема, 59 512,23 грн., з них 52 000 грн. - вартість транспортних послуг за маршрутом 91161 Hilpoltstein (DE) - Дніпропетровськ (UA), 5 512,23 грн. - транспортно-експедиційні послуги, 2 000 грн. - винагорода експедитора.

Згідно платіжного доручення №699 від 26.02.2016 року на виконання умов заявки від 25.02.2016 року № ОТ 0188 до договору від 11.02.2016 року № 6910-01 ТОВ Дніпропромліт було сплачено 50 % вартості наданих послуг, а саме 56 000 грн.

Також, за позанормований простой автомобіля ПП Юніс-Теп на адресу ТОВ Дніпропромліт було виставлено рахунок № 25/02/03 від 16.03.2016 року, яким донараховано 18 000 грн.

З урахуванням вказаного донарахування, 22.03.2016 року платіжним дорученням № 1022 позивачем було сплачено решту суми, яка підлягала сплаті згідно рахунків № 25/02/03 від 25.02.2016 року, № 25/02/03 від 16.03.2016 року у розмірі 74 677 грн.

Отже, сплачена Позивачем сума у загальному розмірі 130677.00 грн. відповідає загальній сумі виставлених ПП Юніс-Теп рахунків №25/02/03 від 25.02.2016 року, №25/02/3 від 16.03.2016 року, та виходячи з положень договорів, включає також навантажувально-розвантажувальні роботи, здійснені Експедитором.

Доводи митного органу стосовно надання ТОВ Дніпропромліт двох висновки експерта Дніпропетровської ТПП від однакової дати з однаковими номерами, що містять різні відомості про якісні характеристики товару, як на підставу обґрунтованості винесення оскаржуваних рішень, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказані висновки містять не різні відомості, а різну кількість відомостей та не суперечать один одному. Тобто, наданням другого висновку експерта мало місце уточнення даних шляхом їх доповнення.

Також, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно безпідставності посилань митного органу на недодержання ТОВ Дніпропромліт при проведенні митного оформлення товару Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформленні товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого НМФУ від 30.05.2012 року № 631, оскільки виходячи з приписів ст.254 Митного кодексу України, позивачем були надані до митного органу переклади документів з англійської на російську мову, які є доступними та зрозумілими. При цьому, недодержання позивачем при митному оформленні вимог щодо оформлення перекладу наданих документів, враховуючи, що їх зміст є доступним та повністю підтверджує вартість товару, не може бути належною підставою для відмови у митному оформленні товару.

Отже, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо протиправності винесення Відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110100001/2016/000009 від 16.03.2016 року та рішення про коригування митної вартості товару №110100001/2016/200013/1 від 16.03.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, Відповідачем не було надано до суду додаткових доказів та пояснень, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог та свідчили про необхідність скасування його рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 року була прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2016 року у справі № 804/2187/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко