Справа № 2-а-113/10
Суддя: Парахіна Є. В.
Дата ухвалення: 2010-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-а-113/10
Провадження № -
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.01.2010м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання здійснити перерахунок та сплатити недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області про стягнення коштів, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом другої групи. Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", йому як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС повинні виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду 2 групи в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Разом з тим, в 2009 році він отримав допомогу не в повному обсязі в сумі 120 грн. 00 коп. Таким чином розмір недоплати виходячи з положень Закону України "Про Державний бюджет на 2009 рік" складає 2905 грн. 00 коп.

В задоволенні його клопотання про здійснення перерахунку та виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за інвалідність в розмірах, встановлених чинним законодавством, адресованого відповідачам, було безпідставно відмовлено.

Просить суд визнати незаконною бездіяльність відповідача ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, зобовязати здійснити перерахунок та нарахувати недоплачену суму з урахуванням проведених виплат, а Центр по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області сплатити кошти в сумі 2905 грн. 00 коп.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 не з'явилися, надавши заяви з проханням розглядати справу без їх участі, просили позов задовольнити в повному обсязі з наведених в ньому підстав.

Представники відповідачів ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню виплат у Полтавській області в судове засідання не зявилися, направивши до суду заперечення, в яких просять відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, посилаючись те, що нарахування позивачу проводились у відповідності з вимогами чинного законодавства та будь-яких порушень допущено не було, провести розгляд справи за відсутності представника.

Враховуючи викладене, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, встановлено наступне.

Судом встановлено, і вказана обставина не оспорюється сторонами по справі, що ОСОБА_3 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 079599, та є інвалідом II групи.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення інвалідам І та II групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, інвалідам III групи - чотирьох мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 ст. 48 вказаного вище Закону встановлено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 отримав щорічну допомогу на оздоровлення в лютому 2009 року в розмірі 120 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказаний закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання повязаних з нею проблем медичного та соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

У відповідності до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Визначений Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 (на яку посилається представник відповідача та у відповідності з якою позивачу виплачувалась щорічна допомога, на оздоровляння) порядок та розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалого періоду часу не змінювався і не відповідає розміру встановленому іншим законам України Приймаючи до уваги те, що ні Верховна Рада, ні Кабінет Міністрів України в подальшому будь-яких рішень з цих питань не приймали, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07 1996 року № 836, яка є підзаконним нормативно-правовим актом.

Відповідно до положень ст. 55 Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік", розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2009 року складав 605 грн. 00 коп.

Таким чином, розмір недоплаченої щорічної разової допомоги на оздоровлення станови 2905 грн. 00 коп. (605,00 грн. х 5 - 120 грн.)

Враховуючи наведений вище аналіз пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає, що при нарахуванні та виплаті компенсації в разі встановлення інвалідності вищої групи, підлягає застосуванню ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а не Постанова КМУ «Про компенсаційні виплати особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року, на підставі якої відповідачем була проведена виплата різниці в компенсаціях.

Виходячи з положень п. 4 Типового Положення Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2007 року № 790, яким встановлено, що одним із завдань управління є робота з надання державної соціальної допомоги і підтримки малозабезпеченим громадянам, у тому числі інвалідів; контроль за правильністю і своєчасністю призначення та виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, виконанням інших заходів соціального захисту населення; координує і контролює роботу підрозділів з нарахування і виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_2 управлінням праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації порушено право позивача на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі, встановленому Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

А тому його позовні вимоги про визнання неправомірними бездіяльності ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо відмови в проведенні перерахунку та здійсненні виплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є обґрунтованими й підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8,9, 10, 11, 71, 159,160-163 КАС України, ст. 22, 48, 64 Конституції України, ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково .

Визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_2 управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації щодо відмови в проведенні перерахунку та здійсненні виплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати виплатити ОСОБА_5 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік сумі 2905 грн. 00 коп.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням протягом 20 днів після цього апеляційної скарги.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6