Справа № 806/1704/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м.Житомир справа № 806/1704/16

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання надати інформацію,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації (публічної інформації) на запит від 01 вересня 2016 року;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Житомирській області надати інформацію (публічну інформацію) на запит від 01 вересня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.09.2016 звернувся з запитом про надання публічної інформації до начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області, на що відповідач відповіді не надав та по суті приховує неправомірні дії своїх підлеглих. Вважає, що дії відповідача та бездіяльність в невиконанні вимог Законів України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації" є неправомірними.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що Головним управлінням Національної поліції у Житомирській області 07.09.2016 було надано відповідь позивачу, в якій йому було роз'яснено, що запитувана інформація має гриф обмеженого доступу і не може бути надана без відповідного допуску та доступу. Також 19.09.2016 було надано відповідь на повторний запит ОСОБА_3 від 12.09.2016. Зазначає, що предметом спору є саме факт надання чи не надання відповіді, а не її зміст, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся з запитом від 01 вересня 2016 року до начальника поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4, в якому просив повідомити: - чи були у відрядженні працівники поліції ГУНП в Житомирській області 30.08.2016 р. в селі Медвин Богуславського району Київської області; - зазначити прізвища працівників поліції ГУНП в Житомирській області, які 30.08.2016 р. були в селі Медвин Богуславського району Київської області (зворот а.с. 5).

07.09.2016 запит ОСОБА_3 був розглянутий та йому надана відповідь за підписом т.в.о. заступника начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_5 за вих. №834/105/03/18-2016. (а.с. 13). Позивача було проінформовано, що відповідно до п.4 ст. 8 Закону України "Про державну таємницю", п.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та наказу Національної поліції України від 25.11.2015 №108дск, відомості про особовий склад даного підрозділу мають гриф обмеження доступу і не можуть бути надані згідно Закону України "Про державну таємницю" без відповідного допуску та доступу до запитуваної інформації. Також було розяснено можливість оскарження рішення, що прийняте в результаті службової перевірки.

12.09.2016 позивачем було здійснено повторний запит, в якому він зазначає, що відповіді на запит від 01.09.2016 не отримав (а.с.15).

19.09.2016 відповідачем була надана відповідь на повторний запит за підписом заступника начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_6 за вих. №890/105/02/18-2016 (а.с. 12).

На спростування пояснень представника позивача щодо не надсилання ОСОБА_3Т, відповідей, представником відповідача були надані копії квитанції, роздруківка відстеження поштових відправлень (а.с.13-14), а також журнал обліку вихідних та внутрішніх документів (а.с. 53-55).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та фактам, суд звертає увагу на наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації"від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон №2939).

Відповідно частин 1, 2 статті 1 Закону №2939, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 3 Закону №2939 право на доступ до публічної інформації гарантується, серед іншого, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2939 передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939 розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 22 Закону №2939, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту лише в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбаченихч.5 ст.19 цього Закону.

Стаття 6 Закону №2939 регулює відносини отримання публічної інформації з обмеженим доступом.

Згідно частини 1 статті 6 цього Закону інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Частина 2 ст. 9 Закону №2939 зазначає, що документам, які містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

У відповідності до частини 2 статті 6 Закону №2939 обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Пункт 4 ст.8 Закону України "Про державну таємницю" зазначає, що до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься наступна інформація у сфері державної безпеки та охорони правопорядку, зокрема: про особовий склад органів, що здійснюють оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність; про засоби, зміст, плани, організацію, фінансування та матеріально-технічне забезпечення, форми, методи і результати оперативно-розшукової, розвідувальної і контррозвідувальної діяльності; про результати перевірок, здійснюваних згідно з законом прокурором у порядку відповідного нагляду за додержанням законів, та про зміст матеріалів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування та судочинства з питань, зазначених у цій статті сфер; про інші засоби, форми і методи охорони державної таємниці.

Частина 4 ст.22 Закону №2939 передбачає, що у разі відмови у наданні інформації розпорядник повинен вказати мотиви та порядок оскарження відмови.

Як вбачається із наданих відповідей на запити від 07.09.2016 №834/105/03/18-2016 та від 19.09.2016 №890/105/02/18-2016, Головним управлінням Національної поліції Житомирській області було відмовлено позивачу у наданні інформації та розяснені мотиви такої відмови з посиланням на те, що відомості, запитувані позивачем, є інформацією з обмеженим доступом у розумінні п.4 статті 8 Закону України "Про державну таємницю" та п.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації". При цьому, розяснено його право на оскарження такої відмови.

Відповідно до ст.23 Закону №2939 рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Слід звернути увагу, що у позові позивач не оскаржує надану відмову у наданні інформації, а зазначає про те, що відповіді на запит взагалі не отримав, тобто предметом спору є ненадання відповіді на запит на інформацію.

Як зазначалось вище, відповіді на запити від 01.09.2016 та від 12.09.2016 було надіслано на адресу проживання позивача ОСОБА_3 (запитувача інформації) АДРЕСА_1, яка була зазначена у довіреності від 14.10.2009, що додана до запиту від 01.09.2016, тобто запитувач інформації був повідомлений належним чином про результати розгляду запиту.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку було розглянуто та надано відповідь на запит позивача про надання публічної інформації від 01.09.2016, а тому позовні вимоги про визнання неправомірними дій Головного управління Національної поліції в Житомирській області в частині ненадання інформації на запит від 01 вересня 2016 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 03 листопада 2016 р.