Справа № 814/146/14
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року м. Київ К/800/7727/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Черпіцької Л.Т.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Братської районної державної адміністрації Миколаївської області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Братської районної державної адміністрації Миколаївської області про скасування розпорядження,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся із позовом, в якому просив скасувати розпорядження Братської районної державної адміністрації Миколаївської області «Про припинення права користування земельними ділянками» від 19.05.2011 року за № 170-р в частині припинення права постійного користування ОСОБА_2 земельною ділянкою - 10,0 га ріллі.

Рішення мотивовано тим, що у відповідача відсутні повноваження на прийняття оскаржуваного розпорядження. Крім того, у позивача відсутній податковий борг, який виник у зв'язку із несплатою земельного податку, який (борг) став підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Скасовано розпорядження відповідача «Про припинення права користування земельними ділянками» від 19.05.2011 року за № 170-р в частині припинення права постійного користування ОСОБА_2 земельною ділянкою - 10,0 га ріллі.

Не погоджуючись з прийнятим апеляційним судом рішенням відповідача звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи судові рішення попередніх інстанцій в межах касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 травня 2011 року відповідач видав розпорядження № 170-р "Про припинення права користування земельними ділянками", згідно якого позивача було позбавлено права постійного користування земельними ділянками. Як слідує з цього Розпорядження, підставою для позбавлення позивача права користування землею, стала несплата ним земельного податку.

Відповідно до пункту «д» статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

При цьому за змістом частини п'ятої статті 17 Закону України «Про плату за землю» систематичною, яка є підставою для припинення права користування земельними ділянками, вважається несплата земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності виробниками сільськогосподарської і рибної продукції та громадянами протягом року, іншими платниками - протягом півроку.

Водночас окремого порядку припинення права користування земельною ділянкою з підстав систематичної несплати земельного податку земельним законодавством не передбачено.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють їх на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

В контексті зазначених норм суди попередніх інстанцій правомірно послались на пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до якого вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 ЗК. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

У зв'язку з викладеним судова колегія вважає, що судом апеляційної інстанції було правильно застосовано норми матеріального права при вирішенні спору.

Доводи касаційної скарги його не спростовують та не свідчать про допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Братської районної державної адміністрації Миколаївської області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.Є Донець

Л.Т. Черпіцька