Справа № 823/1147/16
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року справа № 823/1147/16

м. Черкаси

15 год. 55 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

за участю секретаря Дудки Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 за договором,

представника відповідача ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Приват-Агро-Білозіря до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Приват-Агро-Білозіря, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 06.06.2016 № форми Р про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість та нарахування штрафних санкцій на загальну суму 188416 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 06.06.2016 № форми С про застосування штрафної санкції в сумі 8500 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки від 23.05.2016 №24/23-00-14-0107/1/36598317, яким встановлено ряд порушень податкового законодавства. Щодо заниження податкових зобовязань по загальній декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року на суму 118430,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Монсанто Україна», представник позивача зазначає, що згідно умов Договору, діяльність позивача була спрямована саме на виробництво кукурудзи (а не на надання послуг із використанням сільськогосподарської техніки), що в розумінні пп. 209.15.2 п.209.15 ст. 209 Податкового кодексу України підпадає під визначення «діяльність у сфері сільського господарства». Відтак, податок на додану вартість в сумі 118430,14 грн. позивачем правомірно включено до складу податкових зобовязань спеціальної декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року, без сплати до бюджету.

Представник позивача також вказує на необґрунтованість висновків акту перевірки про завищення податкового кредиту за вересень 2015 року на суму 123163,25 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Черкасинафтосервіс». Господарські відносини позивача з вказаним контрагентом з придбання паливо-мастильних матеріалів (бензин, дизельне паливо) підтверджуються належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами (податковою накладною, видатковою накладною, товарно-транспортною накладною, платіжним дорученням; наявний паспорт якості та сертифікат відповідності, ін. документи).

Щодо порушень вимог ОСОБА_3 про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 №637, що полягає у видачі готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів, представник позивача вказує, що в ході перевірки здійснювався аналіз тільки реєстрів первинних документів, самі документи не перевірялись. Позивачем надано до суду звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.

Представник позивача також зазначив про відсутність порушень вимог чинного законодавства при здійсненні операцій з експорту насіння ріпака, поставка якого звільнена від оподаткування. Такі висновки акту перевірки є наслідком невірного тлумачення поняття «неоподатковувані операції», у звязку з чим помилково віднесено до них операції, що підлягають оподаткуванню за нульової ставкою. За вказаних обставин, позивач вважає необґрунтованими посилання відповідача на положення п. 199.1. ст. 199 Податкового кодексу України.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що під час перевірки позивача встановлено ряд порушень податкового законодавства України. Зокрема, в порушення вимог пп. 209.15.2 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, позивачем не включено до складу податкових зобовязань загальної декларації податок на додану вартість, нарахований на вартість наданих ТОВ «Монсанто Україна» послуг в сумі 118430,14 грн. Надання послуг субєктам господарювання, які не належать до сільгосптоваровиробників та/або, які не є фізичними особами (зокрема, ТОВ «Монсанто Україна»), не відноситься до сільськогосподарських послуг та відповідно сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним послуг, підлягає сплаті до бюджету.

Представник відповідача також зазначає, що реальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Черкасинафтосервіс» з придбання паливо-мастильних матеріалів не підтверджена внаслідок відсутності у ТОВ «Черкасинафтосервіс» необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності у звязку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів. Позивачем також не надано до перевірки необхідні документи, що передбачені Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказами Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155.

Висновки акту перевірки про порушення позивачем вимог ОСОБА_3 про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 №637, зроблені у звязку з неподанням до перевірки звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.

В акті перевірки також встановлено порушення пп. 1991.1 199.3 ст. 199 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено завищення податкового кредиту за вересень грудень 2014 року на суму 21851,00 грн. при придбанні та/або виготовленні товарів/послуг, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково при здійсненні операцій з експорту насіння ріпаку, поставка якого звільнена від оподаткування.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю Приват-Агро-Білозіря зареєстроване Черкаською районною державною адміністрацією Черкаської області 14.08.2009, , взято на податковий облік в органах державної податкової служби 14.08.2009 за №3423.

З 23.02.2016 по 05.04.2016 посадовими особами Головного управління ДФС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю Приват-Агро-Білозіря з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 відповідно до затвердженого плану перевірки, за наслідками якої складено акт від 12.04.2016 №18/23-00-22-0105/1/36598317

З 28.04.2016 по 16.05.2016 посадовими особами Головного управління ДФС у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю Приват-Агро-Білозіря за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 з питань, які зазначені в запереченнях від 18.04.2016 №72.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області складено акт від 23.05.2016 №24/23-00-14-0107/1/36598317 (далі по тексту акт перевірки), в якому встановлено порушення вимог:

- пп. 209.15.2 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість по загальній декларації за листопад 2013 року на суму 118430,00 грн.;

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 199.1, п. 199.3, п. 199.4 ст. 199, ст. 201, п.209.2, пп. 209.15.2 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, п. 4.5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, п. 6 розділу ІІІ «Розрахунки за звітний період» Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 №678, п. 5 розділу ІІІ «Розрахунки за звітний період» Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, в результаті чого занижено податок на додану вартість по спеціальній декларації на загальну суму 166828,00 грн. та завищено на загальну суму 134526,00 грн.;

- п. 2.11 ОСОБА_3 про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, в результаті чого видано під звіт кошти в сумі 34000,00 грн. без повного звітування щодо раніше виданих коштів.

На підставі акта перевірки, Головним управлінням ДФС у Черкаській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 06.06.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 188416,00 грн., в тому числі за основним платежем 150732,00 грн., за штрафними санкціями 37684,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 06.06.2016 № про застосування штрафу за порушення законодавства з регулювання обігу готівки у розмірі 8500,00 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 11.08.2016 №17380/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги вирішено залишити без змін податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 06.06.2016 №, №, а скаргу без задоволення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 209.1. ст. 209 Податкового кодексу України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей (п. 209.2. ст. 209 Податкового кодексу України).

Пункт 209.6 статті 209 Податкового кодексу України передбачає, що сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Відповідно до пп. 209.15.2 п. 209.15 Податкового кодексу України для цілей цієї статті застосовуються такі терміни: діяльність у сфері сільського господарства:

а) виробництво продукції рослинництва, а саме рослинних культур, а також вирощування фруктів та овочів, квітів та декоративних рослин (у відкритих або закритих ґрунтах), грибів, насіння, прянощів, саджанців та водоростей, а також їх обробка, переробка та/або консервація;

б) виробництво продукції тваринництва, а саме свійських сільськогосподарських тварин, птахівництва, кролівництва, бджільництва, а також розведення шовкопрядів, змій та інших плазунів або слимаків та інших наземних ссавців, безхребетних та комах, а також їх обробка, переробка та/або консервація;

в) надання послуг іншим сільгосптоваровиробникам (юридичним особам) та/або фізичним особам з використанням сільськогосподарської техніки, крім надання її у фінансову оренду (лізинг).

Судом встановлено, що відповідно до договору від 02.04.2013 №DIR 4/13, ТОВ «Приват-Агро-Білозіря» (Виконавець) надало ТОВ «Монсанто України» (Монсанто) послуги по виробництву кукурудзи ДКС 3203 в кількості 84,92 тонн на загальну суму 710580,87 грн., в т.ч. ПДВ на суму 118430,14 грн. Протягом строку дії Договору ТОВ «Монсанто Україна» доручає, і Виконавець зобовязується не на ексклюзивній основі виробити сире насіння на виробничій площі, використовуючи батьківські лінії (насіння), надані компанією Монсанто, і передати його в повному обсязі компанії Монсанто в терміни, зазначені в Додатку 1 для подальшої переробки у гібридне насіння, а Монсанто сплачує Виконавцеві винагороду, виходячи з кількості гібридного насіння, отриманого в результаті переробки сирого насіння, вирощеного Виконавцем.

На виконання робіт по виробництву кукурудзи позивачем складено податкову накладну №47/2 від 29.11.2013 на послуги по виробництву кукурудзи в кількості 84,92 т на загальну суму 710580,88 грн., в т.ч. ПДВ 118430,15 грн.; акт виконання робіт (надання послуг) №1 від 29.11.2013 на суму 710580,87 грн., платіжне доручення №3621 від 06.12.2013, ін. документи.

Податок на додану вартість в сумі 118430,15 грн. за податковою накладною від 29.11.2013 №47/2 позивачем включено до складу податкових зобовязань спеціальної декларації з податку на додану вартість за листопад 2013 року в рядку 1 Декларації «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів», реєстраційний номер № від 20.12.2013).

Відповідно до п.209.1 ст. 209 Податкового кодексу України ТОВ «Приват-Агро-Білозіря» застосовує спеціальний режим оподаткування.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монсанто Україна» у 2013 році не було сільськогосподарським підприємством, сплачувало податок на прибуток та податок на додану вартість на загальних підставах.

Отже, надання послуг субєктам господарювання, які не належать до сільгосптоваровиробників та/або, які не є фізичними особами, не відноситься до сільськогосподарських послуг та відповідно сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним послуг, підлягає сплаті до бюджету.

Таким чином, податок на додану вартість, нарахований на вартість наданих ТОВ «Монсанто України» послуг, повинен включатися ТОВ «Приват-Агро-Білозіря» до складу податкових зобовязань загальної декларації.

Враховуючи викладене, в порушення пп. 209.15.2 п. 209.15 ст. 209 Податкового кодексу України, ТОВ «Приват-Агро-Білозіря» занижено податкові зобовязання загальної декларації за листопад 2013 року на суму 118430,00 грн.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Черкасинафтосервіс», суд зазначає наступне.

Згідно п.44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-XIV від 16.07.1999 визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-XIV від 16.07.1999 господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною умовою формування податкового кредиту, оскільки відповідні наслідки у податковому обліку платника податків створюють вчинювані платником податку господарські операції. Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судом встановлено, що 11 січня 2011 року між позивачем (Покупець) та ТОВ «Черкасинафтосервіс» (Продавець) укладено договір №0001, за яким Покупець зобовязується оплатити і прийняти, а Продавець зобовязується передати у власність Покупцю нафтопродукти в порядку та на умовах, визначених цим Договором. На виконання умов вказаного Договору складено податкову накладну від 03.08.2015 №1 на суму 123163,30 грн. з поставки палива дизельного підвищеної якості (ЄВРО) марки С виду ІІ НОМЕР_1, бензину автомобільного підвищеної якості А-92 Євро виду ІІ класу С НОМЕР_2; видаткову накладну РН-0000023 від 03.08.2015 на суму 123163,25 грн.

Відповідно до податкової інформації ДПІ у м. Черкасах від 27.10.2015 №161/23-01-22-02 щодо ТОВ «Черкасинафтосервіс» встановлено:

- неможливість фактичного здійснення ТОВ Черкасинафтосервіс господарських операцій через відсутність майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу;

- в серпні 2015 року на ТОВ Черкасинафтосервіс працював один працівник, а тому відсутні необхідні умови для досягнення результатів економічної діяльності у звязку з відсутністю трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів;

- ТОВ Черкасинафтосервіс здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій повязаних з наданням податкової вигоди третім особам.

За результатами проведеного аналізу податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН, не підтверджено номенклатуру товарів в ланцюгу постачання, в результаті чого неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій з контрагентами постачальниками та покупцями.

Отже, операції з поставки по ланцюгах постачання не містять розумних економічних або інших причин (ділової мети) систематичного (протягом місяця) продажу товарів та не спричиняють реального настання правових наслідків.

Декларація з податку на додану вартість ТОВ «Черкасинафтосервіс» за серпень 2015 року до ДПІ у м. Черкасах не подана.

За даними АС Співставлення податкового зобовязання та податкового кредиту контрагентів обліковується розбіжність між податковими зобовязаннями ТОВ «Черкасинафтосервіс» та податковим кредитом ТОВ Приват-Агро-Білозіря за серпень 2015 року в сумі 123163,25 грн.

У постанові Вищого адміністративного суду України від 13.01.2016 у справі №2а/1570/2406/2011 зазначається, що відсутність у контрагента матеріально-технічної бази, трудових ресурсів, як власних, так і залучених, обєктивно ставлять під сумнів можливість виконання ним послуг, які були предметом договорів і характер яких, враховуючи кількість обєктів, які підлягали перевірці, передбачає залучення до їх виконання певної кількості працівників та основних фондів (наприклад, використання транспортних засобів).

У постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 у справі за позовом ТОВ «Ампір СВ» до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Верховний Суд України, при застосуванні вищевказаних норм Закону № 168/97-ВР вказав, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Черкасинафтосервіс» не поставляло позивачеві нафтопродукти у серпні 2015 року і лише надало останньому бухгалтерські документи з метою формування податкового кредиту та валових витрат.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що до перевірки не надано журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою 6-НП, журнал реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №7-НП, товарну книгу кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою №31-НП, які є обов'язковими, для ведення на підприємствах України, що зберігають, відпускають та обліковують нафту і нафтопродукти. Суд зазначає, що перелічені вище облікові документи є додатком до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 № 281/171/578/155 (далі - Інструкція №281/171/578/155).

В розділі І Інструкції 281/171/578/155 вказано, що вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів (КВЕД: 50.50.0 торгівля; 60.24.0, 60.30, 61.10, 61.20.2 - транспортування; 63.12 - зберігання ) на території України.

В перевіряємий період основними видами діяльності ТОВ «Приват-Агро-Білозіря» було: вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (01.13), вирощування зерняткових і кісточкових фруктів (01.24), розведення великої рогатої худоби молочних порід (01.41), допоміжна діяльність у рослинництві (01.61), виробництво цукру (10.81), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21), оптова торгівля живими тваринами (46.23) (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 21.12.2015).

Паливо-мастильні матеріали (бензин та паливо дизельне) щоденно використовуються для сільськогосподарського виробництва при вирощуванні великої рогатої худоби, посіві, догляді і збиранні зернових та технічних культур.

З огляду на те, що ТОВ «Приват-Агро-Білозіря» не є підприємством, яке займається такими видами економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України, для позивача не є обовязковим ведення журналу обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою 6-НП, журналу реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №7-НП, товарної книги кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою №31-НП, тощо.

Стосовно порушення вимог чинного законодавства при здійсненні операцій з експорту насіння ріпаку, поставка якого звільнена від оподаткування, суд встановив.

Відповідно до п. 199.1. ст. 199 Податкового кодексу України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

Частка використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях визначається у відсотках як відношення обсягів з постачання оподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за попередній календарний рік до сукупних обсягів постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій (без урахування сум податку) за цей же попередній календарний рік. Визначена у процентах величина застосовується протягом поточного календарного року (п. 199.2. ст. 199 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 199.3. ст. 199 Податкового кодексу України платники податку, у яких протягом попереднього календарного року були відсутні неоподатковувані операції, а такі неоподатковувані операції почали здійснюватися у звітному періоді, а також новостворені платники податку проводять у поточному календарному році розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях на підставі розрахунку, визначеного за фактичними даними обсягів з постачання оподатковуваних та неоподатковуваних операцій першого звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі операції.

Розрахунок частки використання товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях подається до контролюючого органу одночасно з податковою декларацією звітного податкового періоду, в якому задекларовані такі оподатковувані та неоподатковувані операції.

У вересні 2014 року позивачем здійснено реалізацію 1485,274 тон насіння ріпаку вищого класу на загальну суму 7963050,00 грн., поставка якого відповідно до п. 15 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України звільняється від оподаткування податком на додану вартість.

Товариством розрахунок частки використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними (ввезеними) товарами/послугами, необоротними активами між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями у вересні 2014 року не проведено.

У вересні - грудні 2014 року податок на додану вартість нарахований (сплачений) по придбанню товарів/послуг, які частково використовуються в оподаткованих операціях, а частково в операціях, які не є обєктом оподаткування, включений товариством до складу податкового кредиту відповідних звітних періодів по рядку 10.1 декларацій.

За даними перевірки першим звітним періодом, у якому позивачем задекларовано звільнення від оподаткування операції є вересень 2014 року.

Загальний обсяг постачання за вересень 2014 року складає 12098232,00 грн. (4135182,00 + 7963050,00), де 4135182,00 грн. - обсяг поставки по рядку 1 декларації, 7963050,00 грн. - обсяг операцій, які звільнені від оподаткування, за 2014 рік - 37250225,00 грн. (29755480,00 + 7963050,00 - 468305,00), де 29755480,00 грн. - обсяг поставки по рядку 1 декларацій, 7963050,00 грн. - обсяг операцій, які звільнені від оподаткування, 468305,00 грн. - коригувань обсягу поставки по рядку 8 декларацій). Обсяг звільнених від оподаткування обсягів постачання, складає за вересень 2014 року 7963050,00 грн., за 2014 рік - 7963050,00 гривень.

Розрахунок частки використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними (ввезеними) товарами/послугами, необоротними активами між оподатковуваними і неоподатковуваними операціями за вересень 2014 року та 2014 рік за даними перевірки наведено на стор. 39 акту перевірки, та складає у вересні 2014 року 34,18 %, у 2014 році 79,88 %.

За даними перевірки, обсяг придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення, ввезення) товарів/послуг та необоротних активів, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в операціях, які не є об'єктом оподаткування, та/або звільнені від оподаткування за період з 01.09.2014 по 31.12.2014 складає 543003,65 гривень.

Дані про обсяги придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення, ввезення) товарів/послуг та необоротних активів, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в операціях, які не є обєктом оподаткування, та/або звільнені від оподаткування ТОВ «Приват-Агро-Білозіря» за період з 01.09.2014 по 31.12.2014 в розрізі звітних періодів, податкових накладних та номенклатури товарів (послуг) наведено в додатку 5 до акту перевірки.

Дані про суми податку на додану вартість, які з урахуванням частки використання сплаченого (нарахованого) податку за придбаними (ввезеними) товарами/послугами, необоротними активами між оподатковуваними та неоподатковуваними операціями підлягають включенню до складу податкового кредиту та не включаються до складу податкового кредиту за даними перевірки наведено на стор. 40 акту перевірки.

Враховуючи викладене, в порушення вимог пп. 199.1, 199.3 ст. 199 Податкового кодексу України позивачем:

- по рядку 10.1 декларацій «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та нульовою ставкою»: завищено податковий кредит за вересень 2014 року на суму 17576 грн., жовтень 2014 року 30832,00 грн., листопад 2014 року - 28129 грн., грудень 2014 року - 32063 грн.;

- по рядку 15.1 декларацій Придбання з податком на додану вартість товарів/послуг та необоротних активів, які частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково в операціях, які не є об'єктом оподаткування: занижено податковий кредит за вересень 2014 року на суму 6008 грн., жовтень 2014 року - 10538 грн., листопад 2014 року - 9614 грн., грудень 2014 року - 10959 грн.

Таким чином, встановленими під час судового розгляду справи обставинами підтверджується наявність порушень податкового законодавства з боку позивача, у звязку з чим суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 06.06.2016 №.

Щодо порушень по касовій дисципліні, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 4 п 2.11. ОСОБА_3 про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 №637 (далі ОСОБА_3), видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 2.12. ОСОБА_3 фізичні особи - довірені особи підприємств (юридичних осіб), які відповідно до законодавства України одержали готівку з поточного рахунку із застосуванням корпоративного електронного платіжного засобу або особистого електронного платіжного засобу, використовують її за призначенням без оприбуткування в касі. Зазначені довірені особи подають до бухгалтерії підприємства звіт про використання коштів разом із підтвердними документами в установлені строки і порядку, що визначені для підзвітних осіб законодавством України, а також документи про одержання готівки з поточного рахунку (чек банкомата, копія видаткового ордера, довідки за встановленими формами, сліп, квитанція торговельного термінала тощо) разом з невитраченим залишком готівки.

Відповідно до пп. 170.9.2. п. 170.9. ст. 170 Податкового кодексу України звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку:

а) завершує таке відрядження;

б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.

Операції за допомогою корпоративної картки мають виконуватися з оформлення документів (сліп, квитанція платіжного термінала, чек банкомата тощо), що складаються за місцем проведення операції у кількості примірників, потрібній для всіх учасників розрахунків, та/або документів в електронній формі, передбачених правилами платіжних систем. З моменту (дати) отримання готівки з корпоративної картки кошти вважаються отриманими під звіт.

Згідно з п. 2.6. ОСОБА_3 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього ОСОБА_3, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених строків використання виданої під звіт готівки, а також за видачу готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів - у розмірі 25 відсотків виданих під звіт сум.

В акті перевірки встановлено порушення вимог ОСОБА_3 про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 15.12.2004 №637, що полягає у неподанні звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт з моменту отримання готівкових коштів (08.05.2014, 21.07.2015) до закінчення перевіряємого періоду.

08 травня 2013 року касиром ТОВ «Приват-Агро-Білозіря» ОСОБА_4 було отримано за допомогою корпоративної картки готівкові кошти в сумі 21400,00 грн. на господарські потреби, що підтверджується банківською випискою по рахунку 161.

В подальшому, касиром ТОВ «Приват-Агро-Білозіря» ОСОБА_4 неодноразово було отримано готівкові кошти під звіт за допомогою корпоративного електронного платіжного засобу, а саме:

- 08.05.2014 отримано за допомогою корпоративної картки готівкові кошти в сумі 10000,00 грн. на господарчі потреби, що підтверджується банківською випискою по рахунку 1617;

- 21.07.2015 отримано за допомогою корпоративної картки готівкові кошти в сумі 24000,00 грн. на господарчі потреби, що підтверджується банківською випискою по рахунку 1617.

У день зняття готівкових коштів підзвітною особою подано звіт №52/1 від 08.05.2014, №53/1 від 21.07.2015 про використання коштів та по невитраченим залишкам готівки.

На підтвердження факту оприбуткування готівки в касі позивачем до суду надано прибуткові касові ордери від 21.07.2015 №3 та від 08.05.2014 №7, а також витяги з касової книги.

На думку суду, наявність звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт спростовую висновки акту перевірки про порушення позивачем ОСОБА_3 в частині видачі готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Черкаській області від 06.06.2016 № про застосування штрафної санкції в сумі 8500,00 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки, є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 06.06.2016 № форми С про застосування штрафної санкції в сумі 8500 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю Приват-Агро-Білозіря судовий збір за подання цього позову в сумі 127 (сто двадцять сім) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 24.10.2016.