Справа № 756/9879/16-а
Суддя: Великохацька В. В.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

04.11.2016 Справа № 756/9879/16-а
Справа пр. №2-а/756/320/16
ун. №756/9879/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов'язання призначити та виплатити грошову допомогу, -

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов'язання призначити та виплатити грошову допомогу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що у вересні 2015 року вона вийшла на пенсію за віком, маючи педагогічний стаж 30 років. Позивач зазначила, що до виходу на пенсії вона працювала в системі позашкільної освіти викладачем по класу фортепіано у Дитячій школі мистецтв №5 Управління культури, туризму та охорони культурної спадщини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації.

ОСОБА_1 вважала, що при призначенні їй пенсії працівники управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва не повідомили її про те, що вона як особа, яка має педагогічний стаж 30 років, має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Позивач вказала, що у квітні 2016 року вона випадково дізналась, що її колега після звернення до суду отримала грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій. ОСОБА_1 стверджувала, що вона також має право на отримання грошової допомоги.

ОСОБА_1 10.05.2016 року звернулась з листом до відповідача щодо виплати їй грошової допомоги.

Листом від 31.05.2016 року №6840/06 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про те, що вона не має стажу 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. Дана відмова мотивована тим, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (зі змінами), не передбачена дитяча школа мистецтв як загальноосвітній навчальний заклад, робота в якому дає право на пенсію за вислугу років. Вищезазначеним Переліком не передбачена посада викладача у позашкільному навчальному закладі. У згаданому листі вказано також, що згідно матеріалів пенсійної справи (записів у трудовій книжці) до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, не може бути враховано період роботи в Київській дитячій школі мистецтв №5 з 01.09.2001 року по 02.09.2003 року, з 01.09.2004 року по 31.07.2015 року.

Позивач не погоджується з даним висновком відповідача та з цих підстав просила суд визнати протиправним рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, а також що визначення відсутності підстав для такої допомоги через відсутність у ОСОБА_1 стажу; зобов'язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 7? розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, стверджував, що оскільки позивач не має 30 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" , тому відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з вересня 2015 року перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

10.05.2016 року позивач звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення (а.с.15).

Листом від 31.05.2016 року №6840/06 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що позивач не має стажу 30 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій (а.с.17). Крім того, у згаданому листі зазначено, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (зі змінами), не передбачена дитяча школа мистецтв як загальноосвітній навчальний заклад, робота в якому дає право на пенсію за вислугу років. Вищезазначеним Переліком не передбачена посада викладача у позашкільному навчальному закладі. У даному листі вказано також, що згідно матеріалів пенсійної справи (записів у трудовій книжці) до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, не може бути враховано період роботи в Київській дитячій школі мистецтв №5 з 01.09.2001 року по 02.09.2003 року, з 01.09.2004 року по 31.07.2015 року.

Відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

За приписами ч.4 ст.21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Згідно ч.2 ст.21 даного Закону перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7? розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Враховуючи викладене, необхідними умовами для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є наявність спеціального стажу роботи та посади, що дає право на призначення пенсії згідно з переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 01.09.2001 року по 02.09.2003 року та з 01.09.2004 року по 31.07.2015 року працювала на посаді викладача по класу фортепіано у Київській дитячій школі мистецтв №5 (а.с.9-14).

Судом встановлено, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (зі змінами) дитяча школа мистецтв не передбачена як загальноосвітній навчальний заклад, робота в якому дає право на пенсію за вислугу років. Даним Переліком не передбачена посада викладача у позашкільному навчальному закладі.

У своїй позовній заяві позивач вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 зазначає, що у даному переліку посада позивача у школі мистецтв дійсно не була передбачена, однак дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року №397/21 дію вищезазначеної постанови поширено в тому числі і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови.

Суд не погоджується з даним твердженням позивача, оскільки наявність доручення Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року №397/21 без відповідних змін до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, не є достатньою законодавчою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних закладах освіти.

Відтак, до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, не може бути враховано період роботи ОСОБА_1 у Київській дитячій школі мистецтв №5 з 01.09.2001 року по 02.09.2003 року та з 01.09.2004 року по 31.07.2015 року.

Отже, оскільки позивач не має 30 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому відсутні підстави для виплати їй грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, інші посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, діяв у межах чинного законодавства та наданої йому компетенції.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.19 Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про позашкільну освіту", Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (зі змінами), керуючись ст.ст.9, 11, 159, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, зобов'язання призначити та виплатити грошову допомогу - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Великохацька