Справа № 805/901/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року справа №805/901/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., при секретареві судового засідання - Святодух О.Б., за участю представника позивача - Зеленого С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2016 року в справі № 805/901/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паралелль-М ЛТД» до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення № /9898/10/15-17/5 від 10.04.2013,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Паралелль-М ЛТД» звернулось до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просило визнати податкове повідомлення-рішення № /9898/10/15-17/5 від 10.04.2013 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість протиправним, не чинним та скасувати його в частині, що дорівнює 442035,58 грн, яка складається з суми грошового зобов'язання за основним платежем та штрафними санкціями.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2016 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до статті 44 Податкового кодексу України платникам податків забороняється формувати показники податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, визначеними як первинні. ТОВ «Паралелль-М ЛТД» не було надано первинні документи по операціях з контрагентами ТОВ «Ромпетрол Україна» та ПП «ПЕК «Современник» ані під час проведення перевірки, ані до прийняття рішення контролюючим органом. Таким чином, апелянт наголошує на правомірності податкового повідомлення-рішення № /9898/10/15-17/5 від 10.04.13.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін. Представник відповідача в судове засідання не прибув.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель - М ЛТД» (далі - позивач, товариство) перебуває на обліку Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (далі - відповідач, СДПІ), є платником податку на додану вартість.

Між ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна» та позивачем були укладені договори купівлі-продажу/поставки нафтопродуктів, відповідно до яких постачальником ТМЦ були ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна», а покупцем Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель - М ЛТД».

З 25.01.2013 по 29.03.2013 посадовими особами відповідача було проведено планову документальну виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 30.09.2012, за результатами якої складно акт від 05.04.2013 № 255/15-17/5-24316073.

Вказаним Актом встановлено, зокрема, порушення позивачем п. 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в результаті чого занижено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 294690,39 грн за операціям з придбання товарів/послуг у ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна».

Зі змісту акту перевірки вбачається, що порушення позивачем чинного законодавства виникли з підстав не надання під час перевірки податкових накладних або інших документів, передбачених п. 201.11 ст. 201 ПК України в підтвердження здійснення операцій з придбання дизельного палива та бензину у ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна».

На підставі акту від 05.04.2013 № 255/15-17/5-24316073 податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № /9898/10/15-17/5 від 10.04.2013, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 685629 грн, зменшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 262122 грн та нараховано штрафні санкції в розмірі 342814,5 грн.

Так, за даними витягів в Єдиному державному реєстрі податкових накладних були відображені наступні податкові накладні, що були виписані постачальниками товару на адресу позивача: № 690 від 31.01.2012, № 738 від 29.02.2012, № 836 від 31.03.2012, № 898 від 30.04.2012, № 944 від 31.05.2012, № 974 від 30.06.2012, № 1228 від 31.07.2012, № 1167 від 31.08.2012, № 924 від 30.09.2012 (ПП «ПЕК «Современник»), № 115 від 25.09.2012, № 151 від 27.09.2012 (ТОВ «Ромпетрол Україна»).

Вважаючи, що податкове повідомлення-рішення прийнято всупереч нормам чинного законодавства, а відповідач неправомірно застосував штрафні санкції, ТОВ «Паралелль-М ЛТД» звернулось для захисту свого порушеного права до суду з вказаним адміністративним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України (в редакції від 19.01.2012, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України).

За приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках, такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (2371а-14, 2371б-14, 2371в-14, 2371г-14 ) (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.2 ст. 201 ПК України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби.

При цьому, колегія суддів зауважує, що під час перевірки податковим органом не було виявлено дефекту щодо оформлення податкових накладних, або відсутність в них обов'язкових реквізитів, передбачених п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Разом з тим, відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем в акті перевірки не було виявлено розбіжностей за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних з даними контрагентів, що свідчить про дотримання податкової дисципліни з боку позивача та його контрагентів ПП «ПЕК «Современник», ТОВ «Ромпетрол Україна» та наявність на момент перевірки зазначених податкових накладних як у продавця/постачальника продукції, так і у покупця (позивача), оскільки без наявності зазначених документів відсутня можливість їх відображення в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних.

Тому, зважаючи що вказані податкові накладні були відображені в Єдиному державному реєстрі податкових накладних в період з 08.02.2012 по 11.10.2012, а перевірка позивача здійснювалась в період з 25.01.2013 по 29.03.2013, доводи апелянта щодо відсутності у позивача зазначених податкових накладних спростовуються.

Крім того, наявність у позивача вищезазначених податкових накладних підтверджуються матеріалами справи.

З приписами п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Окрім цього апелянтом не надано суду доказу щодо наявності на момент вчинення господарських операцій дефекту у правовому статусі контрагентів позивача.

Також відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат позивача не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує висновок, викладений в оскаржуваній постанові, що у податкового органу були відсутні підстави для визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість та нарахування штрафних (фінансових) санкцій, отже податкове повідомлення-рішення № /9898/10/15-17/5 від 10.04.2013.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 02 листопада 2016 року.

Керуючись статями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2016 року в справі № 805/901/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паралелль-М ЛТД» до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування в частині податкового повідомлення-рішення № /9898/10/15-17/5 від 10.04.2013 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2016 року в справі № 805/901/16-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 01 листопада 2016 року. Повний текст ухвали складений протягом п'яти днів.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після виготовлення повного тексту.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук