Справа № 813/3358/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року Справа № 813/3358/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю:

відповідача 1 Павлів О.В.,

представника позивача Петровського Ю.І.,

представника відповідача 2 Романюка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс» до Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області Павлів Оксани Володимирівни, Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс» (надалі - позивач, ТзОВ «Аверс») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області Павлів Оксани Володимирівни (надалі - відповідач-1, кадастровий реєстратор), Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області (надалі - відповідач-2, Відділ Держгеокадастру), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області Павлів Оксани Володимирівни від 06.10.16р. №РВ-016;

- зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області Павлів Оксану Володимирівну, Відділ Держгеокадастру у м. Львові Львівської області провести державну реєстрацію, присвоїти кадастровий номер та внести відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,5750 гектарів, яка розташована за адресою: місто Львів, вулиця Біберовича.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням від 06.10.16р. №РВ-016 відповідач-1 відмовила у державній реєстрації земельної ділянки, яка належать позивачу на праві приватної власності, з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установлених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: державний акт від 06.09.00р. серії ЛВ №052754 про право власності на земельну ділянку пл. 0,5770 га за адресою: м.Львів, вул.Біберовича, державної реєстрації не проходив, а тому подані до заяви документи не є підставою для реєстрації земельної ділянки.

Позивач вважає, що відповідачем-1 в порушення норм діючого законодавства України прийнято протиправне рішення, яке призвело до порушення його прав та законних інтересів, оскільки таким рішенням кадастровий реєстратор фактично позбавив ТзОВ «Аверс» можливості вільно розпоряджатись своїм майном та не виконав покладені на нього законом обов'язки.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог. Просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач-1 та представник відповідача-2 в судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов. Зазначили, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, чинного на даний час, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав. Позивачем, при подачі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки пл. 0,5770 га за адресою м.Львів, вул.Біберовича, не надано жодних документів, які б підтверджували проведення державної реєстрації державного акту про право власності на вказану земельну ділянку. Крім того, інформація щодо реєстрації такого державного акта у Відділі Держгеокадастру відсутня. У зв'язку з чим відповідачем-1 правомірно прийнято оскаржуване рішення.

Суд, заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступне.

ТзОВ «АВЕРС» є власником земельної ділянки площею 0,5770 гектарів, яка розташована за адресою: місто Львів, вулиця Біберовича, що підтверджується Державним актом на право власності на землю від 06.09.00р. №ЛВ052754.

23.09.16р. позивач звернувся до Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області Павлів Оксани Володимирівни із заявою за реєстраційним № 3B-016, з метою державної реєстрації земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номера та внесення відомостей про земельну ділянку до Державного реєстру земель.

До заяви було додано передбачені Порядком ведення Державного земельного кадастру документи, а саме: технічну документацію із землеустрою, яка включала в себе, зокрема, схему розташування земельної ділянки; пояснювальну записку; заяву на виконання робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копії установчих документів заявника; копію Державного акта на право власності на землю від 06.09.00р. №ЛВ052754; кадастровий план земельної ділянки; акт виконаних робіт; електронні дані XML формату.

Рішенням від 06.10.16р. №РВ-016 відповідач-1 відмовила позивачу у державній реєстрації земельної ділянки з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку від 06.09.00р. №ЛВ052754 не проходив державної реєстрації.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що порушує право позивача вільно розпоряджатись своїм майном, ТзОВ «Аверс» оскаржило його в судовому порядку.

Вирішуючи спір, суд керувався наступним.

З 01.01.13р. набрали чинності та діють Закон України "Про державний земельний кадастр" від 07.07.11р. № 3613-УІ та Постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.12р. № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно з цією ж статтею державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

За змістом п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера; реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) за заявою їх власників.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про державний земельний кадастр", державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

Згідно з ст. 24 Закону Закону України „Про державний земельний кадастр" та п. 109 Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою, зокрема, власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Відповідно до п. 5 Порядку до складу Держземагентства та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Пунктом 9 цього ж Порядку визначено, що до повноважень Державного кадастрового реєстратора територіальних органів Держземагентства у районах, містах республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення належать внесення або надання відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про землі та земельні ділянки (їх частини), розташовані в межах району, міста республіканського (Автономної Республіки Крим) чи обласного значення.

Також, відповідно до п. 67 Порядку, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про державний земельний кадастр" документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Відповідно до ст. 24 Закону України „Про державний земельний кадастр" та п. 110, 111 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Судом встановлено, що для державної реєстрації земельної ділянки позивачем 23.09.16р. подано відповідачу усі необхідні та передбачені Порядком ведення Державного земельного кадастру документи, а саме: технічну документацію із землеустрою, яка включала в себе схему розташування земельної ділянки, пояснювальну записку, заяву на виконання робіт, технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), копії установчих документів заявника, копію Державного акта на право власності на землю від 06.09.00р. №ЛВ052754, кадастровий план земельної ділянки, акт виконаних робіт, електронні дані XML формату. Копії вказаних документів містяться в матеріалах справи та факт їх подачі в такому обсязі не заперечується сторонами.

Відповідно до положень вказаного вище Закону та Порядку, державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Як встановлено судом, рішенням від 06.10.16 р. №РВ-016 відповідач-1 відмовила позивачу у державній реєстрації земельної ділянки з тих підстав, що Державний акт на земельну ділянку від 06.09.00р. №ЛВ052754 не проходив державної реєстрації.

В судовому засіданні відповідач-1 своє рішення мотивувала тим, що у відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України, який чинний на даний час, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав. Вказує, що позивачем при подачі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки не надано доказів про проведення державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку.

Суд не погоджується з такими доводами кадастрового реєстратора з огляду на те, що відповідно до 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України, який діяв станом на 06.09.00р., тобто на момент видачі Державного акта на право власності на землю №ЛВ052754, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Таким чином, чинний на момент отримання позивачем державного акту на право власності на землю Земельний кодекс України не передбачав такої умови для виникнення права власності на землю, як державна реєстрація акта чи права, яке ним посвідчується. Тому, відсутність реєстрації Державного акта на право власності на землю від 06.09.00р. №ЛВ052754 не може ставити під сумнів та оспорювати право власності ТзОВ «Аверс» на визначену в ньому земельну ділянку. Отже, вказана в оскаржуваному рішенні підстава для відмови у державній реєстрації земельної ділянки не передбачена положеннями Закону України «Про державний земельний кадастр» та вказаного вище Порядку.

Судом також береться до уваги наявний в матеріалах справи лист-відповідь від 04.07.14р. №29-323-0.5-3293/2-16 начальника відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області на адвокатський запит представника позивача, зі змісту якого слідує, що відсутність державної реєстрації земельної ділянки, право на яку виникло в підприємства до 01.01.04р., не спростовує наявність речового права на таку земельну ділянку. У Відділі Держгеокадастру у м.Львові Львівської області відсутня інформація про наявність спорів щодо земельної ділянки пл. 0,5770 га за адресою м.Львів, вул.Біберовича.

Крім цього судом враховано, що згідно з записом у державному акті на право власності на землю від 06.09.00р. №ЛВ052754, такий акт зареєстрований в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю за номером книги 5-4. У позивача, як власника земельної ділянки, не було обов'язку перевіряти фактичну наявність такого запису у відповідних книгах.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем-1 не надано суду достатніх доказів на підтвердження правомірності винесення рішення № РВ-016 від 06.10.16р., а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

У зв'язку з тим, що судом встановлено протиправність рішення відповідача-1 № РВ-016 від 06.10.16р., суд, з метою належного захисту прав позивача, дійшов висновку щодо необхідності зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області Павлів Оксану Володимирівну провести державну реєстрацію, присвоїти кадастровий номер та внести відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,5750 гектарів, яка розташована за адресою: м.Львів, вул. Біберовича.

Стосовно позовних вимог заявлених до відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області суд зазначає, що відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства саме Державний кадастровий реєстратор самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей. Відтак, позовні до Відділу Держгеокадастру у м. Львові Львівської області не стосуються даного відповідача і задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області Павлів Оксани Володимирівни № РВ-016 від 06.10.16р.

Зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області Павлів Оксану Володимирівну провести державну реєстрацію, присвоїти кадастровий номер та внести відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,5750 гектарів, яка розташована за адресою: м.Львів, вул. Біберовича.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути Відділу Держгеокадастру у м.Львові Львівської області Головного управління Держгеокадастру України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс» судовий збір в сумі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) гривень 00 коп.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.