Справа № 815/5810/16
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5810/16
УХВАЛА

04 листопада 2016 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Тарасишина О.М., розглянувши адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний до приватного нотаріуса Обухівського МНО Київської області ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень від 13.10.2016 року № 31854692 про державну реєстрацію припинення іпотеки квартири, від 13.10.2016 року № 31854833 про державну реєстрацію припинення заборони відчуження квартири, відновлення записів реєстрації іпотеки та обтяження заборони відчуження, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний до приватного нотаріуса Обухівського МНО Київської області ОСОБА_1, в якому позивач просить: визнати незаконними та скасувати рішення: від 13.10.2016 року № 31854692 про державну реєстрацію припинення іпотеки квартири АДРЕСА_1, від 13.10.2016 року № 31854833 про державну реєстрацію припинення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1; відновити запис реєстрації іпотеки у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 440375 щодо реєстрації квартири АДРЕСА_1 та запис реєстрації обтяження заборони відчуження у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 440338 щодо реєстрації квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п.п.3,5,6 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суддя встановив наявність підстав для відмови у відкритті провадження за вказаним адміністративним позовом з огляду на наступне.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Предметом судового розгляду в даному випадку є публічно правовий спір, тобто спір між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Таким чином, особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно правовий характер, повязаність із сферою реалізації публічної влади.

Проте, слід зазначити, що специфіку публічно правового спору визначає не тільки його субєктний склад, а й підстави виникнення цього спору і тісно повязане з цим питання межі повноважень адміністративного суду.

Отже, загальними критеріями для того, щоб визначити за спірними правовідносинами адміністративну юрисдикцію, є субєктний склад сторін (однією із сторін повинен бути субєкт владних повноважень) та предмет спору відповідно до природи спірних правовідносин (наявність публічно-правових відносин між сторонами під час виконання субєктом владних повноважень владних управлінських функцій на основі законодавства, тобто при реалізації цим субєктом своїх владних функцій та повноважень, визначених законодавством). Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Суд встановив, що 17.12.2007 року між Акціонерним банком Південний та ТОВ РТІ трейд було укладено кредитний договір № В-332/2. Останніми змінами, викладеними в Додатковій угоді № 30 від 03.03.2014 року встановлено, що банк зобовязується відкрити позичальнику кредитну лінію (у розмірі 215000,00 доларів США), а позичальник зобовязується повернути кредит згідно графіку заниження ліміту кредитної лінії не пізніше 29.02.2016 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 17.12.2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 17_12/07-199, предметом якого виступало нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 187,6 кв.м., житловою 157,8 кв.м. Разом з укладанням договору іпотеки було накладено заборону відчуження вищевказаної квартири.

Як зазначає позивач, 26.10.2016 року він дізнався, що на теперішній час квартира АДРЕСА_1, яка знаходиться в іпотеці банку всупереч діючому законодавству України, а також укладеному договору іпотеки № 17_12/07-199, була відчужена тертій особі ОСОБА_3, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71434700 від 26.10.2016 року.

За наявною у банку інформацією припинення обтяження та скасування запису про іпотеку квартири АДРЕСА_1 , було здійснено приватним нотаріусом Обухівського МНО Київської області ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2016 року в справі № 619/4569/16-ц.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, враховуючи те, що згідно поданого позову, спірні правовідносини повязані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, суддя дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судом за правилами ЦПК.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 14.06.2016 року по справі №826/4858/15.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Відповідно до положень ч.4 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Так, постановою Верховного Суду України 14.06.2016 року по справі №826/4858/15 встановлено, що: Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Таким чином, не обговорюючи питання правильності застосування судами статей 36, 37 Закону № 898-IV, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно суду, встановленого законом. Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, судом встановлено, що правовідносини, що склалися між сторонами не можуть бути предметом спору у адміністративному процесі, оскільки в даному випадку в наявності приватно - правовий спір, порядок вирішення якого визначений положеннями ЦПК України.

Відповідно до ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч.2 ст.4, ст.17, п.1 ч.1 ст.109, ст.160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк Південний до приватного нотаріуса Обухівського МНО Київської області ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень від 13.10.2016 року № 31854692 про державну реєстрацію припинення іпотеки квартири, від 13.10.2016 року № 31854833 про державну реєстрацію припинення заборони відчуження квартири, відновлення записів реєстрації іпотеки та обтяження заборони відчуження.

Роз'яснити позивачу про право на звернення до суду в порядку цивільно-процесуального законодавства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги з дня отримання ухвали.

Суддя О.М. Тарасишина