Справа № 815/2039/16
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2039/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.04.2016 року № в частині,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.04.2016 року № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 657 120,42 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

14.04.2016 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ПП ВКФ «Мікромегас» податку на додану вартість до бюджету.

За результатами цієї перевірки 14.04.2016 року Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області склала акт № 2314/15-53/12-02, яким встановлені порушення позивачем п.57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасно сплачено податок на додану вартість.

На підставі вказаного акту перевірки від 14.04.2016 року № 2314/15-53/12-02 Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняла податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2016 року про нарахування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 20 % за порушення строків сплати суми грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 1 245 616,84 грн.

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням відповідача № від 14.04.2016 року в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 657 120,42 грн., вважає його в цій частині протиправним та таким, що належить до скасування.

В судове засідання, призначене на 15.07.2016 року, сторони не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно. 15.07.2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 14.04.2016 року № в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 657 120 (шістсот п'ятдесят сім тисяч сто двадцять) грн. 42 коп. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () на користь Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» () суму сплаченого судового збору в розмірі 9856 (дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) грн. 81 коп.

Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області звернулася до суду з апеляційною скаргою на вказану постанову, просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою у позовних вимогах Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» зареєстроване та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області як платник податків з 28.10.1998 року за № 4299 (а.с.14-15).

14.04.2016 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ПП ВКФ «Мікромегас» () податку на додану вартість до бюджету.

За результатами цієї перевірки 14.04.2016 року Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області склала акт № 2314/15-53/12-02 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість» (а.с.16-18). В акті перевірки встановлені порушення з боку позивача п.57.1 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено податок на додану вартість на загальну суму 6 228 084,2 грн.

За наслідками перевірки ПП ВКФ «Мікромегас» () на підставі акту перевірки від 14.04.2016 року № 2314/15-53/12-02 Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняла податкове повідомлення-рішення № від 14.04.2016 року про нарахування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 20 % за порушення строків

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими висновки відповідача про наявність вищезазначених порушень податкового законодавства позивачем.

Так, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 815/5529/14 за адміністративним позовом ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області до Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» про стягнення податкової заборгованості.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2014 року адміністративний позов Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області до Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» про стягнення податкової заборгованості було задоволено та стягнуто з ПП ВКФ «Мікромегас» податкову заборгованість по податку на додану вартість у розмірі 2 011 170,29 грн. (а.с.29-33).

За вказаним рішенням суду до заборгованості були включені податкові зобов'язання визначені податковим органом в податковому повідомленні-рішенні від 04.04.2014 року № на суму 171 620,00 грн. (114 413,00 грн. - за основним платежем, 57 297,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Також, до складу заборгованості з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) входить заборгованість, яка виникла у зв'язку з самостійно визначеною сумою податкового зобов'язання по податковим деклараціям та уточнюючим документам, а саме: від 01.12.2013 року № на суму 607 633,00 грн.; від 25.02.2014 року № на суму 2070,00 грн.; від 20.02.2014 року № на суму 53 356,00 грн.; від 20.03.2014 року № на суму 188 879,00 грн.; від 10.04.2014 року № на суму 6,00 грн.; від 10.04.2014 року № на суму 6,00 грн. (сума штрафу нарахована платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки та складає 1,00 грн.); від 22.04.2014 року № на суму 8941,00 грн.; від 20.05.2014 року № на суму 364 084,00 грн.; від 30.05.2014 року № 2 на суму 483,00 грн. (сума штрафу нарахована платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки та складає 15,00 грн.); від 20.06.2014 року № 935683680 на суму 219 433,00 грн.; від 18.07.2014 року № на суму 640 232,00 грн.; від 20.08.2014 року № на суму 52 551,00 грн.; від 22.09.2014 року № на суму 68 930,00 грн.; від 02.10.2014 року № на суму 267 800,00 грн. (сума штрафу нарахована самостійно у зв'язку з виправленням помилки та складає 8034,00 грн.); від 28.10.2014 року № на суму 146,00 грн. (сума штрафу нарахована платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки); від 20.10.2014 року № на суму 281 043,00 грн.; від 20.11.2014 року № на суму 370 135,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2015 року у справі № 815/5529/14 було задоволено заяву Приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Мікромегас» про розстрочення виконання рішення суду по адміністративній справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області до Приватного підприємства ВКФ «Мікромегас» про стягнення податкової заборгованості та розстрочено виконання постанови суду від 05.12.2014 року, шляхом встановлення Приватному підприємству Виробничо-комерційна фірма «Мікромегас» виплати стягнутої суми податкової заборгованості у розмірі 1 302 195,29 грн. рівними частками протягом 12 місяців, щомісячно у сумі 108 516,27 грн. з дня набрання законної сили ухвали суду (а.с.24-25).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року у зв'язку з помилковим врахування при визначенні суми боргу, сплата якого підлягала розстроченню, суми поточної оплати податкового зобов'язання за грудень 2014 року, встановлено спосіб та порядок виконання постанови суду від 05.12.2014 року, шляхом встановлення розстрочення виконання судового рішення за графіком виплат: до 31 березня 2015 року - 133 516,27 грн.; до 30 квітня 2015 року - 133 516,27 грн.; до 31 травня 2015 року - 133 516,27 грн.; до 30 червня 2015 року - 133 516,27 грн.; до 31 липня 2015 року - 133 516,27 грн.; до 31 серпня 2015 року - 133 516,27 грн.; до 30 вересня 2015 року - 133 516,27 грн.; до 31 жовтня 2015 року - 133 515,27 грн.; до 30 листопада 2015 року - 133 516,27 грн.; до 31 грудня 2015 року - 133 516,32 грн. (а.с.26-28).

Колегією суддів встановлено, що актом перевірки від 14.04.2016 року № 2314/15-53/12-02 зазначений перелік, в якому, серед іншого, нараховані штрафні санкції за заборгованість, яка виникла у зв'язку з самостійно визначеною сумою податкового зобов'язання по податковим деклараціям № , № , № , № , № , № , № , № в сумі 105618,41 грн. та уточнюючим розрахункам до декларацій № , № , № в сумі 91 420,31 грн.

При цьому, зазначені вище декларації та уточнюючі розрахунки до декларацій вже були предметом розгляду по справі № 815/5529/14.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем було нараховано штрафні санкції в загальному розмірі 460 081,70 грн. на грошові суми, які сплачувались позивачем у строки, що встановлені ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року, що набрала законної сили, в адміністративній справі № 815/5529/14, якою було розстрочено виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2014 року.

Правовою підставою таких дій відповідач зазначив Методичні рекомендації, які затверджені Наказом ДПА України від 07.12.2010 року № 927.

Згідно до вимог п.100.1 ст.100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному п.129.4 ст.129 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу.

Відповідно до вимог п.57.1 ст.7 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зміст зазначеної норми стосується строків сплати податкових зобов'язань, визначених самостійно платником податку у податковій декларації, а не строків сплати розстрочених податкових зобов'язань, які були стягнути за постановою суду.

Пунктом 126.1 ст.126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вказане положення Податкового кодексу України встановлює відповідальність за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом.

В даному випадку сплата податкових зобов'язань розстрочена позивачу та строки сплати податкового зобов'язання визначені судовим рішенням. Таким чином, на думку суду першої інстанції, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, відповідач ототожнює порядок застосування процедур погашення податкового боргу платників податків, передбачених главою 9 Податкового кодексу України, із порядком виконання судових рішень.

Згідно до вимог ч.2 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

На підставі вимог ст.255 КАС України ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до вимог п.32.1 ст.32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Згідно до вимог ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Оскільки ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року у адміністративній справі № 815/5529/14 набрала законної сили, вона повинна виконуватись позивачем, відповідно до умов, визначених цією ухвалою.

У зв'язку з цим набрання чинності ухвалою суду про розстрочення податкового боргу змінює встановлені законом строки сплати відповідного податкового зобов'язання, яке через зміну судом термінів сплати втрачає ознаки податкового боргу, виключає можливість нарахування штрафних санкцій згідно вимог статті 126 Податкового кодексу України за умови своєчасного виконання платником податків ухвали суду про розстрочення оплати.

Судове рішення щодо розстрочення виконання постанови про стягнення податкового боргу є перенесенням виконання такої постанови на новий строк, тобто вищезазначеною ухвалою Одеського окружного адміністративного суду перенесені граничні строки сплати податкових зобов'язань. Зазначена ухвала набрала законної сили, тобто граничними термінами сплати є строки, зазначені в ній.

За таких підстав, на дату винесення спірного податкового повідомлення-рішення діяли граничні строки сплати податкових зобов'язань вказані в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду. Після прийняття судового рішення про стягнення податкової заборгованості нарахування будь-яких штрафів або пені можливе лише в межах виконавчого провадження. Колегія суддів вважає, що відповідачем не враховано, що рішенням суду встановлені інші строки сплати розстрочених податкових зобов'язань, ніж передбачені законодавством для сплати податкових зобов'язань згідно поданої платником податку податкової декларації.

Позивачем у встановлений ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2015 року строк сплачувались кошти визначені цією ж ухвалою, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.34-42).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позивач по справі виконує рішення суду відповідно до наданих розстрочок згідно ухвали суду, яка набрала чинності та є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі і підлягає виконанню на всій території України, а тому вимоги пункту 87.9 статті 87 Податкового Кодексу України не можуть бути застосовані до грошових коштів, які платником податків сплачуються за відповідними судовими рішеннями.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на наказ ДПА України від 07.12.2010 року № 927 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо взаємодії структурних підрозділів органів державної податкової служби при розстроченні, відстроченні на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби», оскільки цей наказ не зареєстрований в Міністерстві юстиції України, тобто не є нормативно-правовим актом у розумінні статті 117 Конституції України, таким чином застосування у даному випадку судом не можливо, оскільки це суперечить принципу законності.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.08.2013 року по справі № К/9991/3032/12.

За таких обставин, відповідач неправомірно застосував до позивача штрафні санкції за порушення п.57.1 п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, оскільки порядок виконання зобов'язання з податку на прибуток, які виникли на підставі ухвали Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/5529/14 від 30.03.2015 року, визначений даною ухвалою.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів суду першої та апеляційної інстанцій, які б вказували про безпосереднє відношення позивача до зловживань у системі відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що відповідач, всупереч нормам Податкового кодексу України, безпідставно прийняв податкове повідомлення-рішення від № від 14.04.2016 року в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 657 120,42 грн.

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат.

Згідно до вимог ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.

01 вересня 2015 року набрали законної сили зміни до Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких за подачу апеляційної скарги на постанову судовий збір сплачується в розмірі 110% ставки, що підлягала сплаті при подачі адміністративного позову.

Під час подання адміністративного позову ставка судового збору складала 9856,81 грн.

Оскільки ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2016 року апелянту відстрочена сплата судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року до ухвалення судового рішення у справі, а за результатами її розгляду апеляційна скарга залишена без задоволення, судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 10 842,49 грн. (110% х 9856,81 грн. = 10 842,49 грн.) підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2016 року без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області судовий збір за подачу апеляційної скарги до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок №: 1008, отримувач коштів: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030101, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код ЄДРПОУ суду 34380461 судовий збір в розмірі 10 842 (десять тисяч вісімсот сорок дві) грн. 49 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 04.11.2016 року.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян