Справа № 816/1114/16
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 р.Справа № 816/1114/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2016р. по справі № 816/1114/16

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та не здійснення виплати судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенку Андрію Вікторовичу витрат на відрядження до Одеського регіонального відділення Національної школи суддів України терміном на три дні з 14 по 16 червня 2016 року для участі у семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження";

- зобов'язати відповідача затвердити Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, складений 17 червня 2016 року суддею Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенком Андрієм Вікторовичем за результатами його відрядження до Одеського регіонального відділення Національної школи суддів України терміном на три дні з 14 червня 2016 року по 16 червня 2016 року для участі у семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження", на загальну суму 528,11 грн;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенку Андрію Вікторовичу витрати на відрядження до Одеського регіонального відділення Національної школи суддів України терміном на три дні з 14 по 16 червня 2016 року для участі у семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження" в загальній сумі 528,11 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо не здійснення нарахування та виплати судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенку Андрію Вікторовичу витрат на відрядження до Одеського регіонального відділення Національної школи суддів України терміном на три дні з 14 червня 2016 року по 16 червня 2016 року для участі у семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження".

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області затвердити Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, складений 17 червня 2016 року суддею Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенком Андрієм Вікторовичем за результатами його відрядження до Одеського регіонального відділення Національної школи суддів України терміном на три дні з 14 червня 2016 року по 16 червня 2016 року для участі у семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження", на загальну суму 528 (п'ятсот двадцять вісім) гривень 11 (одинадцять) копійок.

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенку Андрію Вікторовичу витрати на відрядження до Одеського регіонального відділення Національної школи суддів України терміном на три дні з 14 червня 2016 року по 16 червня 2016 року для участі у семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження" в загальній сумі 528 (п'ятсот двадцять вісім) гривень 11 (одинадцять) копійок.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач самостійно, без відома та направлення управління брав участь у семінарі, що проходив у Апеляційному суді Одеської області, кошти управлінням позивачу відшкодовані не були. Вказує, що кошти у сумі 528,11 грн. як компенсація витрат на відрядження не могли бути перераховані позивачу у зв'язку з тим, що Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника (ТУ ДСА в Полтавській області) за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що Указом Президента України "Про переведення суддів" №81/2015 від 14 лютого 2015 року суддю Лисичанського міського суду Луганської області Лизенка А.В. у межах п'ятирічного строку переведено на роботу на посаду судді Козельщинського районного суду Полтавської області.

30 травня 2016 року на адресу Козельщинського районного суду Полтавської області надійшов лист Одеського регіонального відділення Національної школи суддів України за вих.№12-06/261 з проханням відрядити суддю Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенка А.В. для участі в семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження", який буде проходити в приміщенні Апеляційного суду Одеської області за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, 24-а (а.с. 16).

З огляду на вказаний лист та керуючись статтею 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" головою Козельщинського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 13 червня 2016 року видано наказ №06-аг.с про відрядження судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенка А.В. до Апеляційного суду Одеської області, м. Одеса, терміном на три дні з 14 по 16 червня 2016 року для участі у семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження" (а.с. 15).

У період з 14 по 16 червня 2016 року ОСОБА_1 перебував у відрядженні в м. Одеса, де у Одеському регіональному відділенні Національної школи суддів України приймав участь в семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження", що підтверджується посвідченням про відрядження №8 та сертифікатом серії НШ №073296 (а.с. 17-18, 26).

Після повернення з відрядження ОСОБА_1 з метою повернення витрат, понесених у відрядженні в сумі 528,11 грн, подав відповідачу посвідчення про відрядження, наказ №06-аг.с від 13 червня 2016 року, транспортні документи та Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, за формою затвердженою наказом Міністерства фінансів України №841 від 28 вересня 2015 року (в редакції наказу №350 від 10 березня 2016 року).

Проте, витрати на відрядження в сумі 528,11 грн ТУ ДСА України в Полтавській області відшкодовані ОСОБА_1 не були.

Не погоджуючись з бездіяльністю ТУ ДСА України в Полтавській області щодо не здійснення нарахування та не здійснення виплати судді Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенку А.В. витрат на відрядження до Апеляційного суду Одеської області, м. Одеса на три дні з 14 по 16 червня 2016 року для участі у семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження" в загальній сумі 528,11 грн, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведена обґрунтованість заявлених вимог, а бездіяльність відповідача щодо відшкодування позивачу витрат на відрядження є протиправною.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Гарантії і компенсації при службових відрядженнях передбачені статтею 121 Кодексу законів про працю України згідно з якою працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Згідно з пунктом 1 розділу 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №59 від 13 березня 1998 року (у редакції наказу Міністерства фінансів України №362 від 17 березня 2011 року) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №218/2658 31 березня 1998 року (далі - Інструкція №59), службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства). Документами, що підтверджують зв'язок такого відрядження з основною діяльністю підприємства, є, зокрема (але не виключно): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю підприємства, що направляє у відрядження; укладений договір чи контракт; інші документи, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документи, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю підприємства, яке відряджає працівника.

Згідно з пунктами 15, 16 розділу ІІ Інструкції підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв'язку з таким відрядженням). Суми добових витрат для працівників підприємств затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 N98.

Згідно з пунктами 1, 4, 6, 11 та 12 розділу 2 Інструкції №59 направлення працівника підприємства у відрядження здійснюється керівником цього підприємства або його заступником і оформляється наказом (розпорядженням) із зазначенням: пункту призначення, найменування підприємства, куди відряджений працівник, строку й мети відрядження.

За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування працівника у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 N98. Визначення кількості днів відрядження для виплати добових проводиться з урахуванням дня вибуття у відрядження й дня прибуття до місця постійної роботи, що зараховуються як два дні.

Витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Відрядженому працівникові перед від'їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення п'ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку.

Витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого працівника, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо.

У разі використання електронного проїзного/перевізного документа на поїзд підставою для відшкодування витрат на його придбання є роздрукований на паперовому носії посадочний документ (у разі перевезення багажу - роздрукований на паперовому носії перевізний документ; у разі окремого замовлення послуги (зокрема, послуги з користування комплектом постільних речей, резервування місць) - роздрукований на паперовому носії документ на послуги).

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України №98 від 02 лютого 2011 року "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" (далі - постанови №98) установлено, що особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються, зокрема, витрати на:

- на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті);

- на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях;

- на побутові послуги, що включені до рахунків на оплату вартості проживання у місцях проживання (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), але не більш як 10 відсотків сум добових витрат для держави, до якої відряджається працівник, визначених у додатку 1 до цієї постанови, за всі дні проживання;

- на бронювання місць у готелях (мотелях) у розмірах не більш як 50 відсотків вартості місця за добу;

- на користування постільними речами в поїздах.

Згідно з додатком 1 до постанови №98 сума витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, в межах України становить 30 грн.

Під час судового розгляду справи встановлено та не заперечується відповідачем, що суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Лизенко А.В. у період з 14 по 16 червня 2016 року перебував у відрядженні в м. Одеса, де у Одеському регіональному відділенні Національної школи суддів України приймав участь в семінарі на тему "Актуальні проблеми обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження", тобто кількість днів відрядження ОСОБА_1 до м. Одеси становить три календарні дні.

Таким чином, виходячи з приписів постанови №98 сума добових ОСОБА_1 за три календарні дні (14, 15 та 16 червня 2016 року) становить 90,00 грн (3 дні х 30,00 грн).

Позивач - ОСОБА_1, 14 червня 2016 року до м. Одеси виїжджав із залізничної станції сел. Козельщина, що підтверджується проїзним документом серії ЄЇ№817717, вартість проїзду по вказаному маршруту становить 213,70 грн (а.с. 22). 15 червня 2016 року до м. Кременчук ОСОБА_1 виїжджав із залізничного вокзалу м. Одеси, що підтверджується посадочним документом №000в3в70-С3ЕD-0СЕ0-0001, вартість проїзду по вказаному маршруту становить 224,41 грн (а.с. 21). Відтак, загальна вартість витрат ОСОБА_1 на проїзд становить 438,11 грн.

Оскільки понесення ОСОБА_1 витрат в загальному розмірі 528,11 грн (90,00 грн /добові/ + 438,11 грн /витрати на транспорт/) у зв'язку з відрядженням для участі у семінарі до м. Одеси підтверджується документально, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені витрати підлягають відшкодуванню територіальним управлінням.

Згідно пунктів 3 та 6 Порядку складання Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №841 від 28 вересня 2015 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1248/27693 13 жовтня 2015 року, Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (далі - Звіт), подається до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт.

Звіт складається платником податку (підзвітною особою), що отримав(ла) такі кошти на підприємствах всіх організаційно-правових форм або у самозайнятої особи.

Фізична особа, яка отримала такі кошти, заповнює всі графи Звіту, крім: "Звіт перевірено", "Залишок унесений (перевитрата видана) в сумі за касовим ордером", кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку, розрахунку суми утриманого податку за несвоєчасно повернуті витрачені кошти на відрядження або під звіт, які заповнюються особою, яка надала такі кошти. Графу "Звіт затверджено" підписує керівник (податковий агент).

Встановлені в ході судового розгляду справи обставини підтверджують, а відповідач фактично не заперечує проти того, що ОСОБА_1 до територіального управління було подано Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, проте в порушення вимог чинного законодавства України вказаний звіт затверджено не було, та, як наслідок, не було відшкодовано понесені ОСОБА_1 витрати на відрядження в сумі 528,11 грн.

При цьому судом, окрім іншого, було враховано те, що після надходження в червні 2016 року до ТУ ДСА України в Полтавській області від ОСОБА_1 посвідчення про відрядження, наказу №06-аг.с від 13 червня 2016 року, транспортних документів та Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, за формою затвердженою наказом Міністерства фінансів України №841 від 28 вересня 2015 року (в редакції наказу №350 від 10 березня 2016 року) для відшкодування понесених витрат на відрядження, територіальне управління направило лист до Державної судової адміністрації України від 27 липня 2016 року вих.№05-470 з проханням надати роз'яснення щодо правомірності відшкодування територіальним управлінням витрат на відрядження ОСОБА_1 з огляду на те, що останній самостійно, без відома та направлення управління, взяв участь у семінарі, що відбувався у м. Одеса (а.с. 55).

29 серпня 2016 року територіальне управління отримало відповідь Державної судової адміністрації України на лист від 27 липня 2016 року, відповідно до якої витрати ОСОБА_1 на відрядження підлягають відшкодуванню останньому (лист від 25 серпня 2016 року вих.№11-6188/16 а.с. 69).

Колегія суддів вважає безпідставними послання відповідача на те, що Головним управлінням Державної казначейської служби України у Полтавській області не проводяться платежі за платіжними дорученнями боржника (ТУ ДСА в Полтавській області) за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України, а тому відсутні правові підстави для відшкодування вказаних витрат, оскільки відсутність коштів не є підставою для звільнення від взятих на себе фінансових зобов'язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами.

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішенні від 27 листопада 2008 року № 26-рп/2008 (справа про збалансованість бюджету), відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) "держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов'язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства.

Колегія суддів вказує, що нормами чинного законодавства України не передбачено невиплату коштів, як відшкодування на відрядження, у разі відсутності відповідного фінансування. Особа, що повернулась з відрядження та використала власні кошти, має право на їх відшкодування не зважаючи на фінансовий стан головного розпорядника бюджетними коштами.

Відповідно до пунктів 3 та 4.12 Типового положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №104 від 15 липня 2015 року, основним завданням територіальних управлінь є організаційне та фінансове забезпечення діяльності місцевих загальних судів, з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів цих судів та забезпечення роботи органів суддівського самоврядування. Територіальні управління відповідно до своїх повноважень, зокрема, здійснюють у межах повноважень, визначених законом та цим Положенням, соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апаратів місцевих загальних судів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2016р. відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача-+ колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2016р. по справі № 816/1114/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 03.11.2016 р.