Справа № 812/1487/15
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року справа №812/1487/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю позивача ОСОБА_2, представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача Повідайчик І.В., розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 р. у справі № 812/1487/15 (головуючий І інстанції Ковальова Т.І.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, розрахунків,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємь ОСОБА_2 (на далі - позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецька Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання противоправним та скасування податкового повідомлення-рішення, розрахунків.

В обґрунтування позову зазначив, що податковий безпідставно не прийняв до уваги уточнюючі розрахунки, які відповідно вимог п.50.1 ст.50 ПК України були подані до початку перевірки.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання противоправним та скасування податкового повідомлення-рішення, розрахунків - задоволено частково, а саме:

- визнано неправомірними дії державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області по проведенню позапланової документальної виїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарської діяльності з питань взаємовідношень з ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій» та ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» платника податків фізичної особи підприємця ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

- визнано противоправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецька № від 22.05.2015 року на загальну суму 437509 грн.50 коп.

- у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ДПІ у м.Сєвєродонецька про визнання противоправним та скасування розрахунку податкового зобов'язання та штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням № від 22 травня 2015 року відмовлено за необґрунтованістю.

- стягнуто з державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецька судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 у сумі 2187 гривень 55 коп. ( дві тисячі сто вісімдесят сім грн. 55 коп.)

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач є фізичною особою підприємцем, що здійснює свою господарську діяльність на загальній системі оподаткування і зареєстрований, як платник податку на додану вартість, то оподаткування його доходів здійснюється у відповідності до ст.177 ПК України і він цілком законно подав уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, згідно до п. 50.1. ст. 50 Податкового кодексу України. При таких обставинах, відповідач незаконно не врахував уточнюючі розрахунки позивача податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Суд першої інстанції також зазначив, що ДПІ у м.Сєвєродонецьку порушила порядок проведення перевірки визначений ст.78 ПК України.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В доводах скарги апелянт посилається на те, що з 07.04.2015 року по 16.04.2015 року була проведена позапланова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб при здійсненні фінансово-господарської діяльності з питань взаємовідносин з ПАТ «ХПАС», , ПАТ «ЛРУАС». , платника податків ОСОБА_2, номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3, за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 р.

Копія наказу на перевірку від 01.04.2015 року №38-п вручено 07.04.2015 року.

Під час проведення документальної перевірки 07.04.2015 ФОП ОСОБА_2 подав до ДПІ у м.Сєвєродонецьку розрахунки податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень, липень та серпень 2014 року, які зареєстровані ДПІ за вхідними номерами , , . Зазначені уточнюючі розрахунки з посиланням на порушення платником пункту 50.2 ст 50 Податкового кодексу України під час проведення перевірки ДПІ у м. Сєвєродонецьку області не були враховані.

Зазначили, що 07.04.2015 року позивач ознайомлений з наказом №38-п (про початок проведення перевірки також було повідомлено засобами телефонного зв'язку 06.07.2015 р.) засвідчено особистим підписом в направленнях на перевірку від 07.04 54, №55. Тобто першим днем позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 є 07.04.2015 року.

Крім того, вказали, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі заявлених позовних вимог та визнав дії податкового органу щодо проведення перевірки - неправомірними.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі. Просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник позивача, позивач у судовому засіданні зазначив, що перевірка проводилася з порушенням її призначення та порядку проведення. Вважав, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як підприємець - фізична особа з 08.07.1999 року, свідоцтво НОМЕР_4 від 06.07.1999 року, інд. номер НОМЕР_3.

ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, зареєстрований як платник податку на додану вартість, свідоцтво 100260630 (а.с.7-9).

26.03.2015 року старшим слідчим з ОВС першого відділу КР СУ ФР ГУ Міндоходів у Луганській області винесена постанова про призначення позапланової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_2 (.с.67).

07 квітня 2015 року ОСОБА_2 направив до ДПІ м.Сєвєродонецька ГУ Міндоходів у Луганській області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, як самостійний документ за період червень - липень - серпень 2014 року (а.с. 10-24).

01.04.2015 року ДПІ у м. Сєвєродонецьку було видано наказ № 38-п про проведення позапланової документальної виїзної перевірки платника податків ОСОБА_2 терміном на 5 днів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 р. (а.с.25).

10.04.2015 року ДПІ у м.Сєвєродонецьку у зв'язку з проведенням позапланової виїзної перевірки витребували письмове пояснення та копії документів з питань, які саме суми доходу та витрат задекларовані в декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік по взаємовідносинам з ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій» та ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій», наявності кредиторської та дебіторської заборгованості по взаємовідносинам з ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій» станом на 01.01.2014 року та 01.01.2015 року. (а.с.26-27).

14.04.2015 року ДПІ у м. Сєвєродонецьку було видано наказ № 42-п про продовження виїзної позапланової документальної перевірки платника податків ОСОБА_2 терміном на 2 робочих дні за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 р. (а.с.28)

23.04.2015 року ДПІ у м.Сєвєродонецька ГУ Міндоходів у Луганській області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб при здійсненні фінансово-господарської діяльності з питань взаємовідношень з ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій» та ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» платника податків ФОП ОСОБА_2 було складено акт № 762/12-14-17-02/21-НОМЕР_3.

Згідно висновків вказаного акту № 762 встановлено, що в порушення пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість, у тому числі за січень 2014 року - 0,01 грн., лютий 2014року - 0,02 грн., березень 2014 року на 102,35 грн., травень 2014 року - 0,03 грн., липень 2014 року на 117651 грн., серпень 2014 року 173110,24 грн., вересень 2014 року на 7549,60 грн., жовтень 2014 року на 3224,57 грн., листопад 2014 року на 3242,40 грн., грудень 2014 року на 2558,72 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість загальну суму 291673 грн. (а.с.29-35).

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб при здійсненні фінансово-господарської діяльності з питань взаємовідношень з ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій» та ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій» платника податків ФОП ОСОБА_2 було здійснено розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за податковим повідомленням-рішенням № від 22.05.2015 року.

Заперечення ФОП ОСОБА_2 на акт перевірки № 762 від 23.04.2015 року ДПІ у м.Сєвєрдонецька залишені без задоволення (а.с.37-39).

На підставі акту перевірки № 762/12-14-17-02/21-НОМЕР_3 від 23.04.2015 року ДПІ у м. Сєвєродонецька було винесено податкове повідомлення - рішення № форма «Р» від 22.05.2015р. яким збільшено суму грошового зобов'язання на 291673,00 грн., виставлено штрафні санкції на суму 145836,50 грн., всього на суму 437509 грн.50 коп. (а.с.40-41).

Відповідно до довідки МВС України станом на 23.09.2015 року ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягується (а.с.96).

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.п.78.1.11 п.78.1. ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється коли отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до наказу № 38-п від 01.04.2015 року відповідач призначив провести позапланову документальну виїзну перевірку платника податків ФОП ОСОБА_2 з двох підстав: з питань дотримання вимог чинного законодавства в частині нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб при здійсненні фінансово-господарської діяльності з питань взаємовідношень з ПАТ «Харківське підприємство автобусних станцій» та ПАТ «Луганське регіональне управління автобусних станцій», та у зв'язку з надходженням Постанови від 26.03.2015 року старшого слідчого.

На підставі п. 50.1. ст. 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

50.2. Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Це правило не поширюється на випадки, встановлені статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що позивач є фізичною особою підприємцем, що здійснює свою господарську діяльність на загальній системі оподаткування і зареєстрований, як платник податку на додану вартість, то оподаткування його доходів здійснюється у відповідності до ст.. 177 ПК України і він цілком законно подав уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, згідно до п. 50.1. ст. 50 Податкового кодексу України. При таких обставинах, відповідач незаконно не врахував уточнюючі розрахунки позивача податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

У судовому засіданні встановлено, що позивач був повідомлений про проведення перевірки 07.04.2016 року та цей факт у судовому засіданні сторонами не оспорювався.

З пояснень позивача вбачається, що про початок проведення перевірки він дізнався близько 17.00 год. 07.04.2016 коли був викликаний до будівлі податкової інспекції а уточнюючі розрахунки були направлені до ДПІ до 16.00 год.

Представник податкового органу в судовому засіданні не спростував зазначені доводи та вказав, що документів (журнал, інше), які б могли встановити час прибуття ОСОБА_2 до податкового органу не має.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 направив наступні уточнюючі розрахунки:

о 15 год 54 хв уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2015 року (а.с.15);

о 16 год 37 хв уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2015 року (а.с.20);

о 15 год 47 хв уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за липень 2015 року;

Зазначені факти у судовому засіданні також не оспорювалися.

При таких обставинах колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що відповідач незаконно не врахував уточнюючі розрахунки позивача за податковими зобов'язаннями з податку на додану вартість.

Розглядаючи питання застосування судом першої інстанції ч.2 ст.11 КАС України, колегія суддів зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_2 не посилається на порушення порядку проведення перевірки та позов не містить вимоги про визнання дій податкового органу неправомірними щодо порядку проведення перевірки.

Частина 2 статті 11 КАС України передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що позивач не заявляв вимоги про визнання дій податкового органу щодо правомірності проведення перевірки, зміст його позову не містив в собі посилання на такі порушення, крім того, на думку колегії суддів, скасування податкового повідомлення-рішення є достатнім способом захисту порушеного права позивача, тому при таких обставинах колегія суддів вважає безпідставним застосування судом першої інстанції вимог ч.2 ст.11 КАС України.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про помилкове застосування судом першої інстанції вимог ч.2 ст.11 КАС України, на підставі чого суд першої інстанції в повному обсязі скасував спірне податкове повідомлення-рішення то при таких обставинах необхідно розрахувати податкові зобов'язання ОСОБА_2 враховуючи його уточнені розрахунки.

Так, ФОП ОСОБА_2 уточнив податкові зобов'язання за липень 2014 року у розмірі 117651,00 грн; серпень 2014 року у розмірі 173110,24 грн.

Загальна сума становить 290761,24грн.

Відповідно розрахунку податкового органу податок на додану вартість був занижений на суму 291673,00грн. (а.с.34) та ця сума відображена в податковому повідомленні-рішенні (а.с.40) також нараховані штрафні санкції у розмірі 145836,50грн. (а.с.40)

З викладеного вбачається, що з урахуванням уточнених розрахунків, заниження податку на додану вартість становить 911,76 грн. (291673,00грн. - 290761,24грн. = 911,76грн.)

З цього штрафні санкції становлять 50% від суми 911,76грн. та дорівнюються - 455,88грн.

Тобто податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню на суму 436141,86грн. з яких 290761,24грн. (291673,00-911,76грн.=290761,24грн.) - сума грошового зобов'язання за основним платежем, 145380,62грн. (145836,50-455,88=145380,62грн.)- за штрафними санкціями.

Також відповідно вимог ст.94 КАС України підлягає перерахуванню розмір судового збору.

Частина 3 статті 94 КАС передбачає, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з частки задоволених вимог, розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 2180,71грн. (436141,86*2187,55/437509,50=2180,71грн.)

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, постанова підлягає скасуванню, з прийняттям нової, якою, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Повний текст постанови складений 07 листопада 2016року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015р. у справі № 812/1487/15- задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 р. у справі № 812/1487/15 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області задовольнити частково.

Визнати противоправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку № від 22.05.2015 року на загальну суму 436141 грн.86 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з державної податкової інспекції у м.Сєвєродонецьку судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 у сумі 2180 гривень 71 коп. ( дві тисячі сто вісімдесят грн. 71 коп.)

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів після його складення в повному обсязі.

Суддя-доповідач: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов