Справа № 184/1209/16-а
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/1209/16-а
Номер провадження 2-а/184/27/16
П О С Т А Н О В А

01.11.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Дробот О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області «про визнання дій неправомірними щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в судовому засіданні вимоги, висловлені в своєму позові, підтримала в повному обсязі та просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови їй у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону, що діяв станом на 2007 рік) на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 05.05.2016 року №18-169 вих.16 про заробітну плату з розрахунку 84% із середнього заробітку у розмірі 7758,24 грн.; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області провести їй перерахунок пенсії за вислугою років згідно з довідкою прокуратури Дніпропетровської області від 05.05.2016 року №18-169вих.-16 про заробітну плату відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України, що діяла станом на 2007 рік) з розрахунку 84 % із середнього заробітку у розмірі 7758,24 грн. з 01.05.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю у розмірі пенсії за минулий час з 01.01.2016 року; негайно виконати постанову суду в частині присудження виплати пенсії з Державного бюджету України у межах суми стягнення за один місяць; стягнути з відповідача на її користь витрати на судовий збір в розмірі 551,21 грн..

Представник відповідача - Дробот О.І. в судовому засіданні надала суду письмове заперечення, в якому просить у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити в повному обсязі. Пояснила, що ОСОБА_1 стверджує, що у зв'язку з тим, що позивач має спеціальний стаж роботи понад 12 років, то вона має право на отримання пенсії у розмірі 84% місячної (чинної заробітної плані працівників прокуратури), застосовуючи при цьому ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», який діяв на день призначення позивачу пенсії за спеціальним Законом. Однак, Управління вважає такі твердження необгрунтованими в зв'язку з наступним. УПФУ в м. Орджонікідзе звертає особливу увагу суду, що 17.04.2007 року відповідно до поданої позивачем заяви та всіх підтверджуючих документів, ОСОБА_1 виявила бажання перейти з одного виду пенсії на інший, а саме: з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 4 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції Закону від 01.01.2007 року встановлено, що працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при страховому стажі 25 років і більше, а жінками - 50 років при страховому стажі 20 років і більше, пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік страхового стажу понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з якого вона обчислюється.

Станом на момент звернення із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, тобто на 17.04.2007 року, позивач мала: загального стажу в органах прокуратури - 12 років 1 місяць та 26 днів;

з них: стаж на посаді слідчого прокуратури в м. Орджонікідзе (з 30.01.1992р. по 01.09.1995р.) складає - 3 роки 7 місяців та 2 дні; стаж на посаді помічника прокуратури в м. Орджонікідзе (з 25.09.1998р. по 17.04.2007р.) складає - 8 років 6 місяців 24 дні. Загальний страховий стаж позивача складає 31 рік 8 місяців 13 днів.

Тобто, у позивача недостатньо (на момент призначення пенсії за спеціальним Законом) саме спеціального стажу для того, щоб ОСОБА_1 отримувати та здійснювати перерахунки в розмірі 84%, застосовуючи при цьому ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

З огляду на зазначене відсоток пенсійних виплат за спеціальним Законом склав:

80 / 20 х 12+ 11 =59% де: 80 - застосування місячного відсотку від заробітку при здійсненні розрахунку пенсії; 20 - необхідна кількість років вислуги; 12 - фактично набутий спеціальний страховий стаж позивача; 11- загальний страховий стаж позивача понад 20 років для жінок.

Отже, на виконання вимог Закону України «Про прокуратуру» за наявності в позивача загального страхового стажу 31 рік 8 місяців 13 днів, з яких стажу в органах прокуратури - 12 років 1 місяць та 26 днів, пенсія призначена в розмірі 59% від всіх складових заробітної плати, що береться для обчислення пенсії відповідно до норм цього Закону.

Крім цього, з метою додержання принципів адміністративного судочинства та строків, що встановлені КАС України на оскарження рішення суб'єкту владних повноважень, необхідно відмовити позивачу в частині розгляду позовних вимог щодо відсотку заробітної плати, що береться для обчислення пенсії в зв'язку з наступним.

КАС України встановлено, що рішення, дії або бездіяльність органів державної влади та їх посадових осіб можуть бути оскарженні до суду протягом 1 місяця з дати коли особа дізналася, мала або могла дізнатися про свої порушені права.

Рішення управління про обчислення пенсії в розмірі 59% від заробітної плати, прийняте Протоколом № 50117 від 18.04.2007 року. Позивач знала про існування даного рішення, однак не оскаржила його в визначені процесуальні строки.

В зв'язку з цим, управління вважає за доцільне клопотати до суду про залишення без розгляду частини позовних вимог щодо викладеної обставини.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 2 березня 2015 року, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно до законів України, в тому числі і до Закону України «Про прокуратуру».

Частиною 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції Закону від 24.08.2014 року (далі Закон України "Про прокуратуру") було законодавчо визначено право працівників прокуратури на перерахунок призначеної пенсії. Даною нормою передбачалось право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам.

Частиною III Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VІІІ (Далі - Закон № 76-VIII) частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладено у такій редакції: - "20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України."

Пунктом 1 Прикінцевих положень Закону України № 76-VIII передбачено, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2015 року, крім пункту 42 розділу І цього Закону, який набирає чинності з 25 квітня 2015 року.

Станом на момент звернення позивача, Кабінетом Міністрів України не підготовлено проект нормативно-правового акту, що визначає умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Отже, в зв'язку із відсутністю нормативно-правових актів, що визначають умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури та на підставі взаємозв'язку норм чинного законодавства України, що регулюють пенсійне забезпечення працівників прокуратури, управління не має достатніх правових підстав для здійснення позивачу перерахунку пенсії по заробітній платі в розмірі 84% відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Згідно документів пенсійної справи пенсія призначена, перерахована і виплачується у відповідності до вимог чинного пенсійного законодавства.

Конституцією України зазначено, що органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У мотивувальній частині Рішення від 3 жовтня 1997 року N 4-зп Конституційний Суд України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт. який діяв у часі раніше.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державною бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої етапі 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні враховувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Враховуючи викладене, управління вважає, що посилання позивача щодо здійснення перерахунку пенсії в розмірі 84%, як зазначено в прохальній частині адміністративного позову, а також визнання протиправності дій УПФУ в м. Орджонікідзе є безпідставними.

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення пенсії провадиться, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення. На час звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 працювала помічником прокурора, але в довідці від 05.05.2016 № 18-169вих16 вказано, що ОСОБА_1 працювала на посаді прокурора та складові заробітної плати надані на посаду прокурора прокуратури.

Згідно письма прокуратури Дніпропетровської області від 03.10.2016 року № 18-727вих.16 з'ясовано, що в грудні 2015 року діючій прокурор отримував в грудні 2015 року заробітну плату, яка складалася з посадового окладу, надбавки за класний чин, надбавки за вислугу років, надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 70%, щомісячної премії. Але в довідці вказана не середньомісячна премія, а середньорічна. Матеріальну допомогу на здоровлення та матеріальну допомогу на соц. побут, потреби в грудні діючій прокурор не утримував.

Згідно ст. 3 Закону України "Про державну службу" дія цього Закону поширюється на прокурорів. Таким чином форма довідки повинна відповідати формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1.

УПФУ в м. Орджонікідзе зазначає, що у відповідності до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.07.2016 № 15-2 «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року №15-1», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 020/29150 від 25.07.2016, якою виключено форми довідок: - про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію; -

про заробітну плату державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на посадах, з яких призначено (перераховано) пенсію.

Таким чином, УПФУ вважає, що посилання позивача на протиправність дій УПФУ в м. Орджонікідзе є безпідставними, здійснення перерахунку пенсії державному службовцю, починаючи з 01.12.2015 року, не має під собою законодавчого підґрунтя.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе з 15.12.2004 року у зв'язку з призначенням пенсії за інвалідністю, а з 17.04.2007 року і по теперішній час - у зв'язку з призначенням пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру».

Відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення ОСОБА_1 пенсії - квітень 2007 року, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

В органах прокуратури позивачка працювала, обіймаючи різні посади, понад 12 років, що дає їй право на отримання пенсії у розмірі 84% місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури.

Прокуратурою Дніпропетровської області 05.05.2016 року за №18-169вих.16, позивачу, як звільненому працівнику, видано довідку про підвищення з 01.12.2015 року заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 та 09.12.2015 року №1013, у зв'язку з чим заробітна плата прокурора прокуратури м. Орджонікідзе з цього часу складає 7758,24 грн.

У зв'язку з цим 12.05.20016 року ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе із заявою про перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону, чинній на час призначення їй пенсії - 2007 рік) із розрахунку 84% із заробітної плати, зазначеної у довідці про заробітну плату прокуратури Дніпропетровської області №18-169вих.16 від 05.05.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії з 01.05.2016 року, а також виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час - з 01.01.2016 року.

Однак, 25.05.2016 року за №В-31 від 24.05.2016 року позивачка отримала відповідь про відмову їй у здійсненні перерахунку пенсії. Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з чим вона не має права на перерахунок пенсії.

Такі дії органу ПФУ щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачка вважає протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки пенсія за вислугу років призначена їй 17.04.2007 року, отже саме з вказаного часу між нею та Державою виникли правовідносини щодо пенсійного забезпечення.

Законом України №3668-УІ від 08.07.2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено зміни, що стосуються призначення пенсій.

Зокрема, згідно з ч.3 вказаної статті розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок, за класні чини, вислугу років), що включається в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії), встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

У подальшому Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні №1166-УІІ від 27.03.2014 року та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» №76-УІІІ від 28.12.2014 року знову внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо відсотку розміру пенсії, що призначалась відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а саме, - цифри «80» замінено цифрами «70» та «60» відповідно включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, остання редакція ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року) та ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (2014 року) суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким пенсія призначена до набрання чинності цими законами.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відповідач фактично обмежив право позивача на перерахунок пенсії в розмірі 84%.

Крім того, у постанові №8 від 13.06.2007 року Пленум Верховного Суду України також роз'яснив, що відповідно до ст.ст. 8, 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини і громадянина, а також нові закони, які звужують зміст і обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Відповідно до ст. 5 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони покращують становище особи,

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, в результаті відмови позивачці у перерахунку пенсії відповідачем звужуються її права у частині розміру пенсії, які вона мала до внесення відповідних змін до законодавства.

Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того ж, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, іі економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, волових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» 1991 року, у тому числі, Законом України №213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а також положення ст.86 Закону України «Про прокуратуру» 2014 року щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Отже, норма права,визначена у п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, не може бути застосована до правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем, оскільки позивачка звернулася до органів ПФУ не з питанням призначення пенсії, а з питанням перерахунку вже призначеної їй пенсії.

Підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють ч. 30 та ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону №3668-УІ не зазнали змін, змінилася лише нумерація частини цієї статті (з 12 та 17 на 13 та 18).

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ).

Згідно з ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697 від 14.10.2014 року, чинного на даний час, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проте, нові умови і порядок перерахунку пенсії прокурорам ні на час звернення до відповідача, ні на теперішній час не визначено та не прийнято.

Таким чином, у разі відсутності встановлених нових умов та порядку перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає порядок перерахунку пенсії, яка діяла на момент її призначення, а саме, ч. 13, ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року) у редакції на час призначення пенсії, що також зазначено Верховним Судом України у своїх постановах від 10 грудня 2013 року у справах №21-348а13 та №21-420а13.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсія позивачу призначена в 2007 році, тобто, до набрання чинності вказаним законом.

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Отже, відповідач був зобов'язаний провести позивачу перерахунок пенсії на підставі її заяви від 12.05.2016 року, документів пенсійної справи, довідки прокуратури Дніпропетровської області від 05.05.2016 року №18-169вих.16 про заробітну плату та ч. 13, 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону, що діяв станом на 2007 рік) з розрахунку 84 % від середнього заробітку 7758,24 грн. з 01.05.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час-з 01.01.20016 року.

Частиною 2 ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, викладених ним в письмових запереченнях щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є безпідставними та недоведеними і спростовуються стабільними поясненнями позивача, наданими нею належними та допустимими доказами, вищевказаними нормами закону, матеріалами справи в їх сукупності.

Суд вважає такі дії відповідача спрямовані на ухилення від здійснення перерахунку та виплати пенсії державного службовця позивачу, як це передбачено вищевказаними нормами законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення» та порушуються права позивача, закріплені в Конституції України.

Таким чином суд, на підставі вищевикладеного вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 6, 17, 18, 99, 158 - 167 кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області «про визнання дій неправомірними щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити певні дії» задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років згідно з довідкою прокуратури Дніпропетровської області від 05.05.2016 року №18-169 вих.-16 про заробітну плату відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України, що діяла станом на 2007 рік) з розрахунку 84 % із середнього заробітку у розмірі 7758,24 грн. з 01.05.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю у розмірі пенсії за минулий час з 01.01.2016 року.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині присудження виплати пенсії з Державного бюджету України у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,21 грн..

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 - днів з дня її проголошення до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш