Справа № 2а-9949/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 серпня 2011 року 17:58 № 2а-9949/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Паньків В. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства "ІНТОР"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва
про визнання протиправним та скасування рішення № 347/15-3 від 16.06.2011 року
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 04.08.2011 року о 17 год. 58 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «ІНТОР»звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва про визнання протиправними рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва №347/15-3 від 16.06.2011 року про анулювання реєстрації платника податків на додану вартість; скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва №347/15-3 від 16.06.2011 року про анулювання реєстрації платника податків на додану вартість; зобовязати Державну податкову інспекцію у Печерському районі міста Києва здійснити визначені чинним законодавством дії, для повороту виконання рішення №347/15-3 від 16.06.2011 року про анулювання реєстрації платника податків на додану вартість шляхом відновлення дії свідоцтва платника податку на додану вартість № 100257236 від 02.12.2009 р. (з урахуванням уточнення).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем протиправно винесено рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, оскільки податкові декларації за дванадцять календарних місяців надсилалися позивачем поштою.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на те, що підставою для анулювання реєстрації платника ПДВ стало те, що податкові декларації подані позивачем не визнанні податковою звітністю, оскільки не містять обовязкових реквізитів.

В судовому засіданні представник Відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ІНТОР»(5), зареєстровано 17.11.2009р. Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією, 02.12.2009 р. позивач зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Рішенням Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва від №347/15-3 від 16.06.2011 року ПП «ІНТОР»анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість на підставі п.п. «г»п. 184.1 статті 184 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI.

Відповідно до статті 184 розділу V Податкового кодексу України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо: а) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку протягом попередніх 12 місяців, подала заяву про анулювання реєстрації, якщо загальна вартість оподатковуваних товарів/послуг, що надаються такою особою, за останні 12 календарних місяців була меншою від суми, визначеної статтею 181 цього Кодексу, за умови сплати суми податкових зобов'язань у випадках, визначених цим розділом; б) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, прийняла рішення про припинення та затвердила ліквідаційний або передавальний баланс щодо своєї діяльності відповідно до законодавства за умови сплати суми податкових зобов'язань із податку у випадках, визначених цим розділом; в) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість; г) особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає органу державної податкової служби декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту; ґ) установчі документи будь-якої особи, зареєстрованої як платник податку, визнані рішенням суду недійсними; д) господарським судом винесено ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута; е) платник податку ліквідується за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб'єкта господарювання) або особу звільнено від сплати податку чи її податкову реєстрацію анульовано (скасовано, визнано недійсною) за рішенням суду; є) фізична особа, зареєстрована як платник податку, померла, її оголошено померлою, визнано недієздатною або безвісно відсутньою, обмежено її цивільну дієздатність; ж) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу; з) закінчився строк дії свідоцтва про реєстрацію особи як платника податку на додану вартість; и) обсяг постачання товарів/послуг платниками податку, зареєстрованими добровільно, іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становить менше 50 відсотків загального обсягу постачання.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що протягом дванадцяти послідовних місяців з травня 2010 року по червень 2011 року позивач подавав до податкового органу податкові декларації з ПДВ, а саме: за травень 2010 року податкові декларації отримані податковим органом поштою; за липень 2010 року; за вересень 2011 року (нарочно); за жовтень 2010 р. (нарочно); з січня по травень 2011 року податкові декларації відправлені позивачем поштовою рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується копіями поштових повідомлень, фіскальними чеками та описами вкладення. Крім того, Позивачем надано суду виписки по особовому рахунку Позивача, з якої вбачається, що Позивачем було сплачено ПДВ.

Оскільки судом встановлено, що позивачем протягом періоду з травня 2010 по червень 2011 року подавались податкові декларації.

Крім того, суд зазначає, що на Відповідачем не надано суду переконливих доказів щодо правомірності прийняття ним рішення відносно анулювання реєстрації платника податків на додану вартість Позивача.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що правила частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом.

З огляду на положення частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що зазначені в ній способи захисту порушеного права не містять виняткового переліку. Більш того, в абзаці другому статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець вказав, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 02.12.2009 року №100257236 з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги Приватного підприємства «ІНТОР»підлягають задоволенню у повному обсязі.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірного рішення з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва №347/15-3 від 16.06.2011 року про анулювання реєстрації платника податків на додану вартість.

3. Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва №347/15-3 від 16.06.2011 року про анулювання реєстрації платника податків на додану вартість.

4. Зобовязати Державну податкову інспекцію у Печерському районі міста Києва поновити свідоцтво про реєстрацію платника податків на додану вартість № 100257236 від 02.12.2009 р. Приватного підприємства «ІНТОР».

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук