Справа № 592/8599/16-а
Суддя: Котенко О. А.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/8599/16-а
Провадження №2-а/592/308/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Мазіної К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Суми Васильчук Юрія Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №498619 від 13.09.2016 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і обґрунтовує його тим, що інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Суми лейтенантом Васильчук Ю.М. 13.09.2016 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №498619, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. Частиною 3 статті 258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Стаття 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: 40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1, де розташоване Управління патрульної поліції м. Суми. Проте, інспектор Васильчук Ю.М. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Васильчук Ю.М. суттєво порушив його права. Інспектор Васильчук Ю.М. не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор Васильчук Ю.М. проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Разом з тим, після висловлення заперечень, інспектор Васильчук Ю.М. на місці зупинки виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Відповідач Васильчук Ю.М. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст.278,279 КУпАП. Відповідач не звернув увагу, що він взагалі не користувався під час руху на автомобілі мобільним телефоном, оскільки на той час мобільний телефон був розряджений. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Суми, лейтенантом Васильчук Ю.М. від 13.09.2016 року, у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №498619 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав та просив їх задовольнити, додатково пояснивши, що о 14год.55хв. 13.09.2016 року, як зазначено в постанові, він взагалі не міг користуватися мобільним телефоном, оскільки мобільний телефон був вимкнутий у зв'язку з розрядженням батареї. Відповідач матеріали адміністративної справи не розглядав, докази не досліджував. Технічні засоби, які можуть бути використані для фіксації порушень ПДР України встановлено Переліком технічних засобів, що використовуються в підрозділах МВС для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху України, затвердженим наказом МВС України №33 від 01.03.2010 року. Згідно з цим наказом нагрудна відеокамера не входить до переліку приладів автоматичної фото-, відеофіксації. На відеозапису не зафіксований факт вчинення ним правопорушення. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що 13.09.2016 року згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в м. Суми інспектор роти № 3 батальйону УПП в м. Суми лейтенант поліції Васильчук Ю.М. ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху разом з інспектором цієї ж роти капралом поліції Гладишеим Ю.О. Під час несення служби у відповідності до вимог п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» здійснювався контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Близько 14.55 год. 13.09.2016 року на вул. Кооперативній в районі буд. 2 нарядом було виявлено автомобіль КІА Ріо, номерний знак НОМЕР_1, водій якого під час руху транспортного засобу користувався мобільним телефоном, тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п.2.9 д Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР). Відповідач, керуючись ч.3 ст.18, ст.32, п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» та у відповідності до вимог п.8.9 ПДР, подав позивачеві вимогу про зупинку, підійшов до нього, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, до яких зауважень не виникло. Відповідач пояснив позивачу, що він порушив вимоги п.2.9 д ПДР, а саме: під час руху транспортного засобу користувався мобільним телефоном, тримаючи його у руці, за що передбачено відповідальність згідно з ч.2 ст.122 КУпАП. Позивач погодився із правопорушенням, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру, та просив не притягувати до адміністративної відповідальності. Після цього, відповідач роз'яснив позивачу його права і обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також пояснив, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута на місці. Одразу ж після цього відповідач, розглянувши в присутності позивача матеріали справи, виніс постанову ПС 2 № 498619 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався. 14.07.2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст.258 КУпАП внесено зміни, а саме: після ч.1 статтю доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі». Таким чином, на сьогоднішній день провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі і за ч.1 ст.122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ПС2 №498619 від 13.09.2016 року, винесеною інспектором роти №3 батальйону УПП м.Суми Васильчук І.М. на позивача ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП: 13.09.2016 року на вул.Кооперативна в м.Суми ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом під час руху користувався мобільним телефоном, тримаючи його в руці, чим порушив п.п.2.9 д) Правил дорожнього руху України (а.с.5).

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.2.9 д) водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги р

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису (а.с.15) вбачається, що автомобіль позивача був зупинений інспектором Управління патрульної поліції Васильчук Ю.М., який представився, пояснив позивачу суть правопорушення - порушення п.2.9 д Правил дорожнього руху України (користування під час руху транспортного засобу мобільним телефоном, тримаючи його в руці). Позивач відразу попрохав пробачення, зазначивши, що це перший раз за три роки він допустив порушення, пояснивши, що йому зателефонували по роботі. Позивач просив не притягувати його до адміністративної відповідальності. Відповідач пояснив позивачу, яка встановлена відповідальність за це порушення Правил дорожнього руху України. Відповідач пояснював позивачу його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, позивач відразу сказав, що йому все зрозуміло, він працював в органах міліції тривалий час і все знає

. Відповідач пояснив, що на місці зупинки транспортного засобу розглядає справу і розглянувши в присутності позивача матеріали справи виніс постанову серії ПС2 №498619 у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425грн. Відповідач оголосив постанову і вручив копію позивачу.

Стосовно часу вчинення адміністративного правопорушення, який зазначено в постанові «14год.55хв.». При ознайомленні з постановою позивач зауважив, що час вчинення правопорушення не відповідає дійсному часу вчинення, часу зупинки транспортного засобу. Відповідач зауважив, що має місце технічна помилка, яку можна виправити.

Неточне зазначення часу скоєння адміністративного правопорушення, що було виявлено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не впливає на правомірність винесеної постанови, оскільки позивачем на час його зупинки було скоєне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим був зупинений його транспортний засіб.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП відповідачем було з'ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП. Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач не зазначав про порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП. В постанові ОСОБА_1 поставив підпис, що йому роз'яснені права при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В адміністративному позові позивач також не зазначив, яким саме правом, передбаченим ст.268 КУпАП відповідач не дав можливості скористатися позивачу.

В позові позивач стверджує, що він взагалі не користувався під час руху на автомобілі мобільним телефоном, оскільки телефон був розряджений.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач визнав, що він порушив п.2.9 д) Правил дорожнього руху України. Під час розгляду справи і винесення відповідачем постанови відповідач користувався мобільним телефоном, розмовляв по ньому, сидячи в автомобілі, що вбачається з відеозапису. Отже, твердження позивача, що мобільний телефон був розряджений, не відповідає дійсності.

Згідно з нормами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, забезпечення безпеки осіб та забезпечення безпеки дорожнього руху може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото і відеотехніку, у зв'язку з чим відповідачем використовувалася нагрудна відеокамеру, що була розміщена на форменому одязі.

Наказ Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, якою затверджена Інструкція про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, на яку посилається позивач, втратила чинність.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Частина друга ст.258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.2 ст.122 КУпАП.

Оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місця його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Після рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року 14.07.2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст.258 КУпАП внесено зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Отже, провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.2 ст.122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №498619 від 13.09.2016 року, задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.2 ст.122, ст.ст.222, 251, 258, 280 КУпАП, ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", ст.ст.69-71, 159, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м.Суми Васильчук Юрія Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №498619 від 13.09.2016 року, за необгрунтованістю.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При проголошенні вступної та резолютивної частини постанови згідно з ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя О.А. Котенко