Справа № 303/4484/16а,2а/303/215/16
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 р. Справа № 876/7960/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Гулида Р.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_2 на постанову Мукачівського міськрайонного сду Закарпатської області від 28.07.2016 в справі №303/4484/16-а за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання,

встановив:

Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з позовом до громадянина соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 про примусове видворення на підставі п.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Постановою Мукачівського міськрайонного суд у Закарпатської області від 28.07.2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Ухвалено примусово видворити за межі території України громадянина Шрі-Ланки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; затримати громадянина Шрі-Ланки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального права громадянин соціалістичної республіки Шрі-Ланка ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. В останній зазначає, зокрема, що йому не було надано можливості добровільно повернутися до країни походження; при прийнятті оскаржуваної постанови судом не враховано рекомендації УВКБ ООН від 21.12.2012 року про надання міжнародного захисту біженцям з соціалістичної республіки Шрі-Ланка у зв'язку із ущемленням тамільців у країні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Розгляд справи просить проводити без участі відповідача.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, а відтак на підставі ч. 1 ст. 41 КАС України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відкритому судовому засіданні, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 26 липня 2016 року громадянин Шрі-Ланки ОСОБА_2 був затриманий прикордонним нарядом у контрольованому районі на території Астейської сільської ради Берегівського району під час спроби незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктами пропуску, без документів, що посвідчують особу, у складі групи осіб, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 26.07.2016 року.

26.07.2016 року заступником начальника штабу Мукачівського прикордонного загону було прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно з вимогами п. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути видворені за межі території України.

Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства (стосовно осіб, затриманих в межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетину державного кордону України) повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений в рішення про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

З аналізу наведених вище норм статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд дійшов висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов'язкові обставини : 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд виходить з того, що у відповідача відсутні документи, які б давали йому право офіційно вибути за межі території України. Повноважне дипломатичне представництво Соціалістичної республіки Шрі-Ланка на території України, до якого міг би звернутись відповідач за допомогою, відсутнє. Крім того, апеляційний суд враховує також й те, що у відповідача близьких родичів, власного житла, постійного джерела існування та законних представників на території України немає.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Як встановлено в ході розгляду справи апеляційним судом, обґрунтованими є підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України, оскільки у відповідача відсутні будь - які документи, необхідні для добровільного виїзду за межі території України, відповідач незаконно прибув на територію України, а також здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України. Крім того, із письмових пояснень відповідача, що наведені у протоколі про адміністративне затримання судом встановлено, що метою перебування відповідача на території України є потрапляння до країн Європейського союзу з метою покращення умов життя.

Відповідно до ч.8 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до територіального підрозділу Державної міграційної служби України із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Під час апеляційного розгляду справи колегією суддів взято до уваги також і те, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Суд враховує також покликання апелянта на Рекомендації УВКБ ООН щодо міжнародного захисту шукачів притулку зі Шрі-Ланки та зазначає, що останні рекомендують надавати міжнародний захист біженцям з цієї країни з врахуванням приналежності осіб до груп, що перебувають у зоні ризику, та з дослідженням такої необхідності у кожному окремому випадку. Суд зазначає, що апелянт не навів жодних фактів та підтверджуючих доказів переслідувань або утисків на свою адресу, не перебував в жодних організаціях (політичних, громадських, військових), до інцидентів із застосуванням фізичного насильства, які були б пов'язані з його расовою, національною, релігійною належністю, політичними поглядами причетний не був. Відповідач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що у випадку видворення за межі території України для нього існує загроза бути підданим катуванню, чи нелюдському або принизливому поводженню чи покаранню в країні його проживання.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу громадянина Шрі-Ланки ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного сду Закарпатської області від 28.07.2016 в справі №303/4484/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Гулид Р.М.

Шавель Р.М.

Повний текст ухвали складено 31.10.2016 року.