Справа № 804/7361/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/12779/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Бухтіярової І.О., Вербицької О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_4 (далі - позивач, ДПІ) звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ДПІ) від 13.10.2014 року № .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року, залишеною без змін Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2016 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем правомірно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачеві донараховано грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 203 857,84 грн. за основним платежем та 50 964,46 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. У доводах касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій не повно з'ясовано обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Лівобережною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_4 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки № 3131/17- від 04.09.2014 року, згідно якого контролюючий орган виявив порушення, а саме:

- пп. 16.1.3. п. 16.1. ст. 16, п.п.49.18.4 п. 49.18 ст. 49 та п.п.179.1. 179 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік;

- абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2. ст. 164, пп. 167.2. ст. 167, п. 168.2.1. п. 168.2 ст. 168 ПК України в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2013 рік на суму 203857,84 грн.

На підставі висновків вказаного акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 13.10.2014 року, яким позивачеві нараховане грошове зобов'язання за основним платежем 203857,84 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 50964,46 грн.

Податкове повідомлення-рішення базується на висновках акту перевірки про те, що позивач всупереч вимогам податкового кодексу України, не задекларував в річній декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік дохід у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором в сумі 1200513,19 грн. та відповідно не сплачено до бюджету податкове зобов'язання з зазначеного доходу в сумі 203 857,84 грн.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, наведеною нормою Закону прямо передбачено обов'язок платника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведене правило цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, мотивували свої рішення тим, що анульована (прощена) заборгованість за кредитним договором є додатковим благом для позивача і відповідно до вимог Податкового кодексу України підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Разом з тим, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що вказані висновки судів не можна вважати такими, що зроблені на підставі повно та всебічно досліджених встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 11 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення.

Отже, з метою правильного вирішення даної справи підлягають встановленню та дослідженню обставини справи щодо наявності у позивача обов'язку подання річної декларації та, відповідно, щодо відображення у ній доходів на підставі абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу.

Станом на час розгляду справи у судах попередніх інстанцій, документами, які стосувались розміру прощеної позивачу суми кредитної заборгованості, що стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення, були акт документальної позапланової невиїзної перевірки № 3131/17- від 04.09.2014 року (а.с. 11-20) та лист ПАТ «Укрсиббанк», в яких зазначено про рішення ПАТ «Укрсиббанк» щодо анулювання (прощення) позивачу боргу. В той же час, у зазначених документах не виокремлено складові прощеної заборгованості та матеріали справи не містять копії рішення про анулювання (прощення) боргу. Судами попередніх інстанцій належним чином не досліджено та не спростовано доводи позивача про те, що сума прощеного боргу також містить суми відсотків та штрафних санкцій.

В процесі розгляду даної справи судам попередніх інстанцій необхідно встановити правовий статус усієї суми заборгованості за кредитом, з огляду на те, що вказана сума може включати в себе, як основну суму кредиту, відсотки за користування кредитом, неустойки, та комісії, пеню, що, відповідно, зумовлює настання для позивача різних правових наслідків у межах спірних правовідносин.

Також судами попередніх інстанцій не встановлено фактичну суму сплаченої позивачем основної суми кредиту, відсотків, штрафів та пені; не досліджено виписку по кредитному договору № НОМЕР_2 і не встановлено суму сплачених на виконання такого договору коштів, їх цільове призначення (сплата основної суми кредиту, відсотків за користування кредитом чи неустойки та комісії). Тобто, суди попередніх інстанцій належним чином не з'ясували рух коштів по рахунку позивача.

Крім того, судам попередніх інстанцій необхідно встановити чи включено ПАТ «Укрсиббанк» анульований (прощений) борг позивача до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).

Отже, вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи судам попередніх інстанції необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу, який міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2016 року у справі № 804/7361/15 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

І.О. Бухтіярова

О.В. Вербицька