Справа № 1512/14047/2012
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2013-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/65/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2013 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

при секретарі Сушко М.О., Малярчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси,

Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про стягнення підвищення до пенсії та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2008 року ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив стягнути з відповідача на його користь підвищення до пенсії у сумі 970, 72 гри. за 2004 рік, починаючи з 01 червня 2004 року; у сумі 5976 грн. за 2005 рік, починаючи з 01 січня 2005 року; у сумі 6453 грн. за 2006рік, починаючи з 01 січня 2006 року; у сумі 7191 грн. за 2007 рік, починаючи з 01 січня 2007 року, та зобов'язати відповідача в подальшому з моменту прийняття постанови суду здійснювати перерахунок пенсії з її підвищенням на 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2010 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку підвищення до пенсії у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 01.06.2004року по 01.07.2006року неправомірними, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси провести ОСОБА_2 перерахунок підвищення до пенсії в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 01 червня 2004 року по 01 липня 2006 року та виплатити ОСОБА_2 суму недоотриманої ним пенсії за період з 01 червня 2004 року по 01 липня 2006 року, в решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.10.2012року касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2009 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2010 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала Вищого адміністративного суду України від 04.10.2012року мотивована тим, що зобов'язуючи Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси провести ОСОБА_2 перерахунок підвищення до пенсії в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 01 червня 2004 року по 01 липня 2006 року, суди попередніх інстанцій в порушення вимог процесуального законодавства не з'ясували дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду,

встановленого сталями 99. 100 КАС України, наявність поважних причин їх пропуску, не звернувши увагу на те, що відповідач наполягав на застосуванні річного строку звернення до суду.

Не з'ясувавши питання дотримання строків звернення, виходячи з положень частини другої статті 100 КАС України, адміністративний суд не може розглядати і вирішувати адміністративну справу в порядку, встановленому цим Кодексом.

Однак, суди зазначених положень КАС України не врахували, за таких порушень процесуального законодавства їхні рішення підлягають скасуванню.

Суд касаційної інстанції також зауважив, що посилання судів попередніх інстанцій на положення ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за якою суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком є необґрунтованими, оскільки зі змісту ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вбачається, що її положення стосуються сум пенсій, які були нараховані, однак не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, а позивачеві пенсія, з урахуванням підвищення до пенсії, передбаченого ч.4 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" нарахована не була.

Оскільки для вирішення справи потрібно визначити періоди, за які необхідно зробити перерахунок пенсії позивача з урахуванням приписів статей 99, 100 та 103 КАС України, встановити обставини щодо пропуску строку звернення до суду, а суд касаційної інстанції позбавлений цієї можливості, справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні 25.02.2013року представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні 25.02.2013року представники відповідачів заперечували проти позову, просили суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Крім того, 28.11.2012року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли заперечення на адміністративний позов, з яких вбачається, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду який складає один рік, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів відповідно до ч.2 ст.99 КАС України в редакції, яка діяла на момент звернення позивача до суду. Позовні вимоги починаються з 01.06.2004року, а позивач звернувся до суду 22.02.2008 року. Позивач вчасно отримував пенсію, розмір пенсії йому був відомий, до суду позивач не звертався, в позовній заяві позивач не просить суд поновити пропущений строк звернення та не пояснює причини пропуску строку.

Також, у своїх запереченнях на позов, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на те, що Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси позивачу відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, замість пенсії підвищувалось в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком до 01.07.2006року. Розміри мінімальної пенсії за віком, необхідні для обчислення підвищення до пенсії відповідно до вказаного Закону, було встановлено постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету" від 03.01.2002 № 1, і встановлено, що виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. проводиться розрахунок підвищення до пенсії, передбаченого Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03 №1058-ІУ, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Разом з тим, частиною третьою цієї ж статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з Законом №1058-ІV.

Враховуючи наведене, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначає, що положення статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії, встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не застосовується для визначення розмірів підвищень до пенсії, передбачених ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України у межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Таким чином, оскільки законодавством України не було встановлено інший порядок визначення розмірів підвищення до пенсії, передбаченого ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", згідно якого було призначено підвищення до пенсії позивачу, органи з питань призначення пенсії керувались Постановами Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету".

З 01.07.2006 року вступили в дію зміни до п.4 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якого, розмір підвищення до пенсії учаснику бойових дій складає 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому позивачу підвищення до пенсії виплачується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який встановлюється Законом України про Державний бюджет на відповідний рік, у звязку з чим, представник відповідача зазначає, що Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси не порушувало прав позивача та виплачує підвищення до пенсії як учаснику бойових дій відповідно до діючого законодавства України.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, позивач має статус учасника бойових дій і з 28.10.1997року отримує пенсію за вислугу років як працівник плавскладу, відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 01 липня 2006 року позивачу проводиться підвищення пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та розмір підвищення перераховується у разі зміни зазначеного прожиткового мінімуму.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 227 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Враховуючи принцип дії закону у часі, до вказаних правовідносин застосовуються положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин.

Так, згідно ч.1 та ч. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, позивач просить стягнути з відповідача на його користь підвищення до пенсії починаючи з 2004року по 2007рік включно, до суду з позовом він звернувся 25.02.2008року, тобто строк подачі позовної заяви щодо захисту прав позивача до 24.02.2007року включно, ОСОБА_2 пропущено.

Таким чином, суд доходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підвищення до пенсії за період з 2004року по 24.02.2007року включно, слід відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підвищення до пенсії, починаючи з 25.02.2007року по 31 грудня 2007року, та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в подальшому з моменту прийняття постанови суду здійснювати перерахунок пенсії з її підвищенням на 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993року (в редакції Закону України від 23.11.1995року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») учасникам

бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

Розміри мінімальної пенсії за віком, необхідні для обчислення підвищення до пенсії відповідно до вказаного Закону, було встановлено постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету" від 03.01.2002 № 1, і встановлено, що виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. проводиться розрахунок підвищення до пенсії, передбаченого Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03 №1058-ІV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 цієї ж статті, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що положення статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" про мінімальний розмір пенсії, встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не застосовується для визначення розмірів підвищень до пенсії, передбачених ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Законом України від 05.10.2005року «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" прийнята нова редакція ч. 4 ст. 12 Закону, яка набрала чинності 01.07.2006року, відповідно до якої учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується у розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вищезазначені положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в цій частині неконституційними не визнавались.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції заяви від 05.10.2005року) позивачу підвищення до пенсії нараховувалось та виплачувалось з 01.07.2006року в сумі 89, 75грн. з розрахунку 25% x 359, 00грн., де 25% - розмір підвищення, 359, 00грн. розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за Законом України «Про Державний бюджет України на 2006рік»; з 01.10.2006року 91, 50грн. (366грн.x25%); з 01.01.2007року 95грн. (380, 00грн.х25%); з 01.04.2007року 101, 50грн. (406, 00грн.х25%); з 01.10.2007року 102, 75грн. (411, 00грн.х25%); з 01.01.2008року 117, 50грн. (470, 00грн.х25%); з 01.04.2008року 120, 25грн. (481, 00грн.х25%); з 01.07.2008року 120, 50грн. (482, 00грн.х25%).

Таким чином, вимоги позивача щодо зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести підвищення до пенсії, починаючи з 25.02.2007року по 31 грудня 2007року, виплатити суму недоотриманої пенсії за період з 25.02.2007року по 31 грудня 2007року, та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в подальшому з моменту прийняття постанови суду здійснювати перерахунок пенсії з її підвищенням на 150 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, зі змісту наведеної імперативної норми вбачається, що рішення суду не може прийматись як застереження від будь-яких порушень, та не може бути умовним, а розглядати справи та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявне неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України.

Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, вимоги позивача відносно прийняття судом рішення щодо захисту її прав та інтересів на майбутнє після прийняття судом постанови, зокрема шляхом зобов'язання відповідача у подальшому здійснювати перерахунок пенсії з її підвищенням на 150%

прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4-15, 18, 19, 79, 160 - 163, 185, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення підвищення до пенсії та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Петренко В. С.