Справа № 815/3044/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3044/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Драчук О.С.

сторін:

позивач: ОСОБА_1О.(представник за довіреністю)

відповідачі:

Головне територіальне

управління юстиції в

Одеській області,

Управління державної реєстрації

Головного територіального

управління юстиції в Одеській області: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

державний реєстратор прав на

нерухоме майно управління державної

реєстрації Головного територіального

управління юстиції в Одеській області

ОСОБА_3: не зявився

юридичний департамент

Одеської міської ради: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСБУД-ПРОЕКТ до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28514774 від 29.02.2016р.,

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26 жовтня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСБУД-ПРОЕКТ до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 № 28514774 про відмову у державній реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСБУД-ПРОЕКТ () на нежитлове приміщення № 410, що розташоване в корпусі 1 в м. Одесі, провулок Іспанський, будинок 1;

зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСБУД-ПРОЕКТ () № 15770524 від 23.02.2016р. про державну реєстрацію прав на нежитлове приміщення № 410, розташоване в корпусі № 1 за адресою: м. Одеса, провулок Іспанський, будинок 1.

У ході судового розгляду до участі у справі залучено в якості відповідачів державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, юридичний департамент Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 26.10.2016р. залишено без розгляду адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСБУД-ПРОЕКТ в частині позовних вимог щодо зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСБУД-ПРОЕКТ () № 15770524 від 23.02.2016р. про державну реєстрацію прав на нежитлове приміщення № 410, розташоване в корпусі № 1 за адресою: м. Одеса, провулок Іспанський, будинок 1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки внаслідок його прийняття порушено права позивача як власника нежитлового приміщення № 410, яке розташоване в корпусі № 1 за адресою: м. Одеса, провулок Іспанський, будинок 1. При цьому позивач зазначив, що вказане приміщення не є допоміжним та не є спільним майном багатоквартирного будинку у розумінні ч.2 ст. 382 ЦК України, відтак для розпорядження цим приміщенням згода всіх співвласників будинку не потрібна. Крім цього зазначається, що нежитлове приміщення № 410 не використовується для побутового обслуговування будинку, не призначене для забезпечення експлуатації будинку та не містить обладнання всередині, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення житлового будинку. Також в адміністративному позові акцентується увага, що вказане призначення та статус нежитлового приміщення № 410 підтверджується положенням ОСОБА_4 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна, Додаткової угоди № 1 до ОСОБА_4 купівлі-майнових прав на об'єкт нерухомого майна № ПЕС-15/01/13-К від 15.01.2013 р., Угоди № 1 до акту приймання-передачі від 23.09.2013 р. до ОСОБА_4 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна № ПЕС-15/01/13-К від 15.01.2013 р., на підставі яких TOB «ПРОГРЕСБУД-ІНВЕСТ» передано TOB «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» право власності на майнові права на нежитлове приміщення № 410, розташоване в м. Одесі, провулок Іспанський, буд. 1, корпус 1.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях (а.с. 55-61).

Відповідачі - державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, юридичний департамент Одеської міської ради до судового засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

23.02.2016 р. ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» до Управління державної реєстрації Головного територіального управління Одеської області було подано заяву № 15770524 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення № 410, що розташоване в корпусі 1 у м. Одесі, провулок Іспанський, буд. 1 (а.с. 135).

29.02.2016р. рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 № 28514774 відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на нежитлове приміщення № 410, що розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса, провулок Іспанський, будинок 1, корп. 1, за ТОВ ТРАНСБУД-ПРОЕКТ. Зокрема, відповідно до вказаного рішення державний реєстратор прав за результатами розгляду поданої позивачем заяви та поданих для проведення державної реєстрації прав документів встановив, що останні не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. В обґрунтування вказаного рішення державний реєстратор зазначив, що заявником заявляється право власності на нежитлове приміщення, яке відповідно до наданого техпаспорту БТІ є підвалом. Відповідно до ч.2 ст.382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. При цьому, відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» підвал належить до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку. Частиною 2 ст.369 Цивільного кодексу України передбачено, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. При цьому державний реєстратор вказав, що згода всіх співвласників будинку не надана. Зазначений юридичний факт не дає змоги провести державну реєстрацію (а.с. 11).

Підставою для відмови державним реєстратором у рішенні № 28514774 від 29.02.2016р. зазначено ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 р.

Не погоджуючись з правомірністю вищевказаного рішення державного реєстратора, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить скасувати останнє.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що правовідносини, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV (далі - Закон №1952-IV), в редакцій на час виникнення спірних реєстраційних дій.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону №1952-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Статтею 15 Закону встановлений порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проходить наступні стадії: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 4 цієї ж статті Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктами 1, 2 ч.2 ст.9 Закону №1952-IV закріплено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону №1952-IV документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Підстави для відмови у державній реєстрації перелічені у ст. 24 Закону №1952-IV, зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону: 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена (ч.2, ч.4 ст.24 Закону №1952-IV).

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.10 Закону №1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Частиною 1 ст.22 Закону №1952-IV передбачено, що документи, що додаються для державної реєстрації, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 15770524 від 23.02.2016р. та додані до неї документи подано позивачем з метою реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 410 в будинку № 1, корп. 1, провулку Іспанському, яке є підвалом.

Згідно ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджу вальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Водночас, п. 2 ч. 1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що підвали належать до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку.

Як зазначено відповідачем та вбачається з матеріалів справи, при вивченні поданих разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 15770524 від 23.02.2016р. документів державний реєстратор був позбавлений можливості встановити факт невикористання нежитлового приміщення №410 для побутового обслуговування будинку та відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки заявником під час подачі документів для державної реєстрації права власності на нерухоме майно не надано Договір № ПЕС-15/01/13-к купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна від 15.01.2013р., на який представник позивача посилається в адміністративному позові.

Твердження позивача, в тому числі зазначені у поясненнях до заперечення від 06.09.2016р. (вх. № 23095/16) (а.с. 144-145), щодо того, що оригінал договору та додаткової угоди № 1 було передано державному реєстратору разом із заявою № 14993948, дата і час реєстрації заяви 21.12.2015р. на проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» на вищевказане нежитлове приміщення, суд вважає безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Водночас, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, разом з заявою № 15770524 представником позивача були подані наступні документи: документи субєкта права та проплата від 28.01.2016р.; угода (оригінал) № 1 від 28.01.2016р.; довідка з Адресного центру м. Одеси (оригінал), серія та номер: 367566/1 від 30.11.2015р., видана юридичним департаментом Одеської міської ради; технічний паспорт, оригінал, серія та номер: 00010865 від 02.11.2015р., видавник: ОСОБА_1 БТІ; документи забудовника (сертифікат, розпорядження, державний акт на землю) (завірені копії) від 23.02.2016р., що вбачається з картки прийому заяви № 28397687 (а.с. 139).

Таким чином, в картці прийому заяви № 28397687 не міститься запису щодо подання позивачем ОСОБА_4 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомого майна № ПЕС-15/01/13-к від 15.01.2013р., в матеріалах облікової справи № 06.01-37 на обєкт нерухомого майна: приміщення № 410, розташованого в корпусі 1 за адресою: м. Одеса, провулок Іспанський, будинок 1, не міститься зазначеного договору (а.с. 133-142).

Твердження представника позивача про те, що під час подання документів ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» на нежитлове приміщення № 410 державного реєстратора було повідомлено про те, що оригінал договору та додаткової угоди № 1 знаходяться в іншій реєстраційній справі не спростовують факту не надання вказаних документів разом з поданням заяви № 15770524 та є необґрунтованими.

Таким чином, виходячи з системного аналізу правових норм, враховуючи вимоги ч.2 ст.11 КАС України, суд приходить до висновку про правомірність рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28514774 від 29.02.2016р., прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, відтак відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28514774 від 29.02.2016р. за результатами розгляду заяви № 15770524 від 23.02.2016 р. та доданих до неї документів, поданих ТОВ «ТРАНСБУД-ПРОЕКТ» з метою державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 410, що розташоване в корпусі 1 в м. Одесі, провулок Іспанський, будинок 1, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСБУД-ПРОЕКТ неправомірні, безпідставні, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, здійснені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСБУД-ПРОЕКТ до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28514774 від 29.02.2016р., - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31.10.2016 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю ТРАНСБУД-ПРОЕКТ до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, юридичного департаменту Одеської міської ради про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28514774 від 29.02.2016р., - відмовити повністю.

31 жовтня 2016 року.