Справа № 822/1781/16
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1781/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського В.К.
при секретаріВарченко В.В.
за участі: представника позивача - ОСОБА_3 представника позивача - ОСОБА_4 представника відповідача Кушніра М.М. Сокури А.М. Парасини А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача, в якому просять задовольнити їхні вимоги: 1) визнати протиправним дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4; 2) зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначає, що вона звернулася до відповідача із заявою від 22.07.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Рябіївської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, а ОСОБА_3 зазначає, що він звернувся до відповідача із заявою від 23.07.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Кривачинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_4 відповідач 30.08.2016 року листом № С -26968/0-8187/6-16 повідомив ОСОБА_4 про те, що на поданих нею графічних матеріалах не зазначено місце розташування земельної ділянки і рекомендовано їй повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, до якої додати необхідні документи, визначені статтею 123 ЗК України.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 відповідач 07.09.2016 року листом № П -26936/0-8454/6-16 відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_3, оскільки відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у Волочиському районі зазначена у його клопотанні земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб.

Позивачі із вказаними відмовами не погоджуються, оскільки ними подано усі необхідні документи для того щоб отримати вказані дозволи, а тому просять суд задовольнити їхні позовні вимоги.

Позивачі в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали.

Представники позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та надали суду пояснення згідно обставин викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, та надав суду пояснення, в яких зазначив, що відповідач правомірно відмовив позивачам у задоволенні їх заяв, також надав суду письмові заперечення на даний адміністративний позов.

Суд, заслухавши пояснення представників позивачів, представника відповідача, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких грунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_4 звернулася до відповідача із заявою від 22.07.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Рябіївської сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Разом із заявою подано: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал.

Листом від 30.08.2016 року № С -26968/0-8187/6-16 відповідач повідомив позивача, про те, що на поданих нею графічних матеріалах не зазначено місце розташування земельної ділянки і рекомендовано їй повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, до якої додати необхідні документи, визначені статтею 123 ЗК України.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою від 23.07.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Кривачинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області

Разом із заявою подано: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал, на якому зображено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листом від 30.08.2016 року № П -26936/0-8454/6-16 відповідач відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_3, оскільки відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у Волочиському районі зазначена у його клопотанні земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Так, повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб наділені Головні управління Держгеокадастру у областях.

Частина 6 статті 118 ЗК України надає право особі зацікавленій в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки визначати бажане місце розташування земельної ділянки, однак, дана норма одночасно і зобов'язує таку особу надати органу, що розглядає клопотання, графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування обраної заявником земельної ділянки.

Згідно частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що згідно поданих ОСОБА_4 графічних матеріалів до заяви від 22.07.2016 року місце розташування земельної ділянки ідентифікувати не можливо.

В свою чергу обов'язку на самостійне визначення місця розташування земельної ділянки у відповідача немає.

Крім того, суд враховує ту обставину, що відповідачем розглянуто звернення ОСОБА_4 та надано відповідні рекомендації, за якими позивачу необхідно було усунути недоліки.

Суд зазначає, що без ідентифікації місця розташування земельної ділянки неможливо перевірити відповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

З'ясування зазначеного є обов'язковим для вирішення питання про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (пункт 7 статті 118 ЗК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно розглянуто заяву ОСОБА_4 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та надано їй відповідь, а тому підстав для задоволення її позовних вимог немає.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 23.07.2016 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Кривачинецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області.

Згідно інформації наданої відділом Держгеокадастру у Волочиському районі відповідачем встановлено, що земельна ділянка, зазначена ОСОБА_3 у заяві, перебуває в користуванні третіх осіб, тому відповідачем відмовлено у задоволенні його заяви.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склалися між ОСОБА_3 та Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області суд зазначає наступне.

Представником відповідача в обгрунтування вказаної відмови в судове засідання надано докази перебування земельної ділянки, зазначеної ОСОБА_3 у його заяві, в користуванні третіх осіб (ТОВ "Агро-Юг В"), а саме: 1) копію договору оренди землі від липня 2007 року, укладеного між Волочиською районною державною адміністрацією Хмельницької області та ТОВ "Агро-Юг В", даний договір зареєстрований у Волочиському районному відділі ХРФ "ЦДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2007 року № 01, кадастровий номер НОМЕР_1 ; 2) викопіювання з плану розміщення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: за межами населеного пункту на території Кривачинецької сільської ради; 3) копію кадастрового плану земельної ділянки орендованої ТОВ "Агро-Юг В" на території Кривачинецької сільської ради; 4) копію акту приймання-передачі земельної ділянки та перенесення на місцевість межових знаків, та зон обмежень земельної ділянки, що надається в користування на умовах оренди ТОВ "Агро-Юг В"; 5) копія додаткової угоди про внесення змін до договору № 01 від 15.08.2007 року щодо оренди земельної ділянки від 18.01.2010 року; 6) копія додаткової угоди від 10.02.2016 року про внесення змін до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 15.08.2007 року зареєстрований у Волочиському районному відділі ХРФ ДП "ЦЗДК" за № 01.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Оскільки в даному випадку право користування земельною ділянкою, на яку претендує ОСОБА_3, зберігається за ТОВ "Агро-Юг В", тому суд вважає, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у задоволенні заяви ОСОБА_3, є правомірною, оскільки зазначена у його клопотанні земельна ділянка перебуває у користуванні третіх осіб - ТОВ "Агро-Юг В", а тому позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 07.11.2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2016 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський
"Згідно з оригіналом" Суддя В.К. Блонський