Справа № П/811/2695/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2016 рокусправа № П/811/2695/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

на постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року по справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Креатив» до ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Креатив» (далі ПАТ «Креатив») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі ОСОБА_1 ОДПІ), в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 12 577 339 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6 288 671 грн.

Постановою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 11.11.2015 року позовні вимоги задоволено, присуджено на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 487,20 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 ОДПІ подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 10.03.2015 року по 16.03.2015 року ОСОБА_1 ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Креатив» з питань дотримання вимог податкового законодавства з контрагентами ТОВ «Магнатек ЛТД» за період з 01.10.2014 року по 30.11.2014 року, ТОВ «Коммунар-Престиж» та ТОВ «Дізфорс» за період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року, ТОВ «Буд-Монтаж-Сервіс» за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року та з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року, за результатами якої складено акт №44/11-23-22-04/31146251 від 23.03.2015 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п.198.1, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 12 577 339 грн., в тому числі: за вересень 2014 року на суму 3 037 461 грн.; за жовтень 2014 року на суму 2 663 813 грн.; за листопад 2014 року на суму 6 838 897 грн.; за грудень 2014 року на суму 37 168 грн.

Висновки податкового органу про недійсність даних у податковій звітності позивача ґрунтуються на отриманих від інших податкових органів актів перевірки щодо нереальності господарської діяльності контрагентів позивача.

На підставі акту перевірки відповідачем 08.04.2015 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 12 577 339 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6 288 671 грн., яке оскаржено позивачем в судовому порядку.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому, п.198.6 ст.198 ПК України встановлено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної; не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Згідно вищевказаних норм, ПК України встановлено вичерпний перелік документів (податкова накладна, митна декларація, товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ), на підставі яких у платника податків виникає право на включення відповідних сум до податкового кредиту.

Пунктами 201.8. та 201.9. ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст.183 цього Кодексу. Не дає права на віднесення сум податку до податкового кредиту податкова накладна, виписана платником, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем з контрагентами укладено договори поставки товару соняшника, та соняшникової олії, а саме:

з ТОВ «Магнатек ЛТД» договори поставки №С14-00533 від 07.10.2014 року, №МТ14-0062 від 20.10.2014 року, №МТ14-0068 від 29.10.2014 року, №С14-00789 від 29.10.2014 року, №С14-00804 від 29.10.2014 року, №С14-00583 від 10.10.2014 року, №С14-01003 від 10.11.2014 року, №С14 00901 від 05.11.2014 року, №С14 00849 від 03.11.2014 року, №С14 - 00837 від 03.11.2014 року, №С14 0074 від 31.10.2014 року, №С14-00958 від 07.11.2014 року;

з ТОВ «Дізфорс» договори поставки №МТ14 0073 від 31.10.2014 року, №МТ14 0133 від 20.11.2014 року, №МТ14 0131 від 19.11.2014 року, №МТ14 - 0097 від 06.11.2014 року, №МТ14 - 0089 від 05.11.2014 року, №МТ14 - 0083 від 04.11.2014 року, №МТ14- 0080 від 03.11.2014 року, №С14 - 01311 від 24.11.2014 року, №С14 - 01273 від 21.11.2014 року, №С14 01204 від 19.11.2014 року;

з ТОВ «Буд-Монтаж-Сервіс» договори поставки №МТ14-0323 від 26.08.2014 року, №МТ14-0039 від 26.09.2014 року, №МТ14-0030 від 23.09.2014 року, №МТ14-0003 від 29.08.2014 року, №МТ14-0021 від 19.09.2014 року, №МТ14-0007 від 03.09.2014 року, №МТ14-0139 від 26.11.2014 року, №МТ14-0075 від 31.10.2014 року, МТ14-0144 від 27.11.2014 року, №МТ14-0125 від 20.11.2014 року, №МТ14-0110 від 16.11.2014 року, №МТ14- 0100 від 10.11.2014 року, №МТ14-0095 від 06.11.2014 року, №МТ14-0084 від 05.11.2014 року;

з ТОВ «Коммунар-Престиж» договори поставки №МТ14-0138 від 20.11.2014 року, МТ14-0146 від 27.11.2014 року, №МТ14-0140 від 26.11.2014 року, №МТ14-0134 від 20.11.2014 року, №МТ14 - 0130 від 19.11.2014 року, №МТ14-0124 від 21.11.2014 року, №МТ14-0118 від 18.11.2014 року, №МТ14-0116 від 17.11.2014 року, МТ14-0111 від 14.11.2014 року, МТ14-0106 від 12.11.2014 року.

Виконання вищевказаних договорів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV, а саме: податковими накладними, видатковими накладними, товарно - транспортними накладними, платіжними дорученнями тощо.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем правомірно віднесені суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту за вересень грудень 2014 року, оскільки чинне податкове законодавство України не ставить в залежність право сторони в договорі на податковий кредит від проведення перевірок податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не надані належні докази нереальності господарських відносин позивачем з контрагентами, також не існує судових рішень, якими контрагенти позивача визнані фіктивними, а їх установчі документи - недійсними, на час дії угод ТОВ «Магнатек ЛТД», ТОВ «Дізфорс», ТОВ «Буд-Монтаж-Сервіс», ТОВ «Коммунар-Престиж» були зареєстровані в установленому порядку як платники податку на додану вартість, мали право виписувати та надавати податкові накладні, не були виключені із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України згідно приписів ч.2 ст.71 КАС України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність скасування винесеного 08.04.2015 року ОСОБА_1 ОДПІ податкового повідомлення - рішення №.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються.

Суд першої інстанції правомірно у відповідності до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України присудив на користь позивача здійснені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 487,20 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова