Справа № 820/4472/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"27" жовтня 2016 р. № 820/4472/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Спірідонова М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод "Салтівський"
до Державної екологічної інспекції у Харківській області
про про визнання протиправним та скасування припису ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод "Салтівський", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 10 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 29.04.2016 р. №23/03-09.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що спірний пункт зобов'язує ТОВ "Хлібзавод "Салтівський" отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 6 "свічок" ГРП, розташованому на проммайданчику цеху №11. Проте, висновки екологічної інспекції, покладені в основу спірного пункту припису, у цій частині ґрунтуються на недоведених фактах і не відповідають обставинам дійсності. З огляду на викладене, припис №23/03-09 від 29.04.2016 р. в частині пункту 10 підлягає скасуванню. У судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги і доводи заявленого позову, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, Державна екологічна інспекція в Харківській області, з поданими позовом не погодився, надав свої письмові заперечення. В обґрунтування заперечень суб'єкт владних повноважень зазначив, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачені законом. Висновки щодо порушення позивачем природоохоронного законодавства є вірними, а спірний пункт припису - підлягає виконанню. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача у судовому засіданні просив залишити позов без задоволення.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що у період з 05.04.2016 р. по 25.04.2016 р. Державною екологічною інспекцією у Харківській області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ "Хлібзавод "Салтівський".

Результати проведеного заходу оформлені актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами №170/01-03/03-09.

Висновками зазначеного акту, зокрема, пунктом 10 розділу "Порушення вимог законодавства, виявлені під час заходу державного нагляду (контролю)" встановлено, що на проммайданчику Цех №11 розміщено ГРП, викиди від якого з 12.02.2015 р. здійснюються через 6 "свічок" без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

29.04.2016 р. з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час згаданої перевірки, Державною екологічною інспекцією у Харківській області було винесено припис №23/03-09, спірним пунктом 10 якого ТОВ "Хлібзавод "Салтівський" приписано - " отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від 6 "свічок" ГРП, розташованому на проммайданчику цеху №11". В якості обґрунтування зазначені положення на ст.ст. 10,11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

Як встановлено судом, фактичною підставою для винесення спірного пункту припису слугував висновок відповідача стосовно того, що на проммайданчику Цех №11 розміщено ГРП, викиди від якого з 12.02.2015 р. здійснюються через 6 "свічок" без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного пункту припису, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті №170/01-03/03-09, на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд зазначає, що правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря регулюються Законом України "Про охорону атмосферного повітря".

Згідно ч. 1 ст. 7 згаданого Закону, нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря від стаціонарних джерел, встановлюються з метою забезпечення дотримання нормативів екологічної безпеки атмосферного повітря з урахуванням економічної доцільності, рівня технологічних процесів, технічного стану обладнання, газоочисних установок.

Статтею 10 даного Закону передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок. Виконання заходів щодо охорони атмосферного повітря не повинно призводити до забруднення ґрунтів, вод та інших природних об'єктів.

Згідно положень ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік забруднюючих речовин переглядається Кабінетом Міністрів України не менше одного разу на п'ять років за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп.

Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об'єкт якого належить до другої групи, - десять років, об'єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.

Перелік установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря видаються за умови: неперевищення протягом строку їх дії встановлених нормативів екологічної безпеки; неперевищення нормативів допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; дотримання вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин.

У разі зміни параметрів джерел викидів, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, заходів із зниження їх кількості до зазначених дозволів вносяться зміни.

Якщо за результатами спостережень за станом атмосферного повітря або розрахунковими даними встановлено зони, де внаслідок причин об'єктивного характеру встановлено перевищення нормативів екологічної безпеки, приймається рішення про поетапне зниження викидів забруднюючих речовин підприємствами, установами, організаціями та громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності. Тривалість кожного етапу та необхідне зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин на кожному етапі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Слід зазначити, що з аналізу викладених норм випливає, що необхідність отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря виникає за умови здійснення викидів таких речовин, які справляють негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів деталізовано Порядком організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 р. №464, зареєстровано в Мінюсті 15.01.2009 р. за №18/16034).

Відповідно до п. 4.6 згаданого Порядку, при здійсненні перевірок на об'єктах, діяльність чи експлуатація яких пов'язана із впливом на довкілля шляхом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти, розміщення відходів, забруднення ґрунтів, проводиться перевірка здійснення суб'єктом господарювання інструментально-лабораторних вимірювань при виробничому контролі за дотриманням встановлених нормативів, а також, у разі необхідності, здійснення відбору проб та інструментально-лабораторні вимірювання за дотриманням суб'єктами господарювання встановлених нормативів.

Проте, суд зазначає, що у спірних правовідносинах відповідачем не було дотримано викладених норм, з огляду на так обставини.

З висновків акту перевірки та спірного пункту припису вбачається, що на проммайданчику Цех №11 ТОВ "Хлібзавод "Салтівський" розміщено ГРП (газорегуляторний пункт), викиди від якого з 12.02.2015 р. здійснюються через 6 "свічок" без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

З цього приводу суд зазначає, що згадана обставина не узгоджується з наявними у справі документами, а саме технічній документації на спірний об'єкт (л.с. 14-36) згідно яких на території промислового майданчика №11 в хлібопекарському цеху знаходиться інший об'єкт газової мережі - газорегуляторна установка (ГРУ). Згідно наданої позивачем технічної документації, даний об'єкт знаходиться на території підприємства з 1993 року, використовується для зниження тиску природного газу до необхідних параметрів

Так судом було встановлено, що відповідачем під час проведення перевірки не було здійснено вимірювання наявності та рівню викидів, проби не відбиралися, лабораторні дослідження щодо спірного об'єкту газової мережі на проммайданчику цеху №11 також не досліджувалась технічна документація на справний об'єкт (ГРУ)

Викладені обставини підтверджуються також показаннями свідків наданих у судовому засіданні, а саме осіб які безпосередньо здійснювали вихід на перевірку.

Так свідок ОСОБА_1 зазначила, що технічна документація стосовно спірного об'єкт не досліджувалася, висновок щодо віднесення обладнання саме до ГРП, а не ГРУ, було зроблено зі слів працівника підприємства. Аналогічні за змістом показання дала у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили, що огляд спірного об'єкту не здійснювали, відбір проб та їх лабораторне дослідження щодо викидів скидних свічок на проммайданчику цеху №11 ними не здійснювалися.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що через скидні свічки спірного об'єкту скидається надлишковий тиск природного газу, а природний газ, як правило, містить в собі такі забруднюючі речовини як метан, етан, пропан, ізобутан, пентани, гексани, азот, діоксид вуглецю та інші не може бути прийнятий судом як належний, оскільки висновок щодо наявності та рівню викидів може бути зроблений лише на підставі дослідження технічної документації, відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань, які під час перевірки стосовно спірного об'єкту газової мережі не проводилися.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Керуючись приписами ст. 11 КАС України, а також наведених норм процесуального закону, перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши добуті докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем ані в акті перевірки, ані у ході судового розгляду справи не викладено переконливих мотивів висновку про порушення позивачем природоохоронного законодавства по епізоду викидів в атмосферне повітря від 6 "свічок" ГРП на проммайданчику цеху №11, а отже п. 10 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 29.04.2016 року № 23/03-09 суд вважає таким, що не ґрунтується на фактичних порушеннях, а отже підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод "Салтівський" до Державної екологічної інспекції у Харківській області про визнання протиправним та скасування припису -задовольнити у повному обсязі.

Скасувати п. 10 припису Державної екологічної інспекції у Харківській області від 29.04.2016 року № 23/03-09.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено 1 листопада 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.