Справа № 817/1217/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2016 р.Р і в н е 817/1217/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 підприємства "Комтехсервіс"
до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Комтехсервіс» (далі - ПП «Комтехсервіс») з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.07.2016р. № форми «Р», згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток в розмірі 100 656грн. за основним платежем.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. При цьому, представники зазначили, що донарахування податкових зобовязань у звязку із припиненням фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, який надав підприємству поворотну фінансову допомогу, яка станом на 31.12.2015р. не була повернута, здійснено податковим органом в порушення пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України та ст.257 ЦК України, адже вказані норми права не повязують припинення зобовязань та виникнення безнадійної заборгованості із припиненням субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи. Також, наполягали на тому, що сплачена засновником ПП «Комтехсервіс» сума грошових коштів в розмірі 1000грн. не підлягає включенню до доходу підприємства, оскільки є помилково перерахованими коштами, які не можуть бути віднесені до безповоротної фінансової допомоги, адже підприємство не набуло на них права власності, що на думку представників позивача безпідставно не було враховано податковим органом. Крім того, представники ОСОБА_4 підприємства «Комтехсервіс» наполягали на тому, що заниження фінансового результату за 2015 рік на суму 47818грн. у звязку із віднесенням комісійної винагороди за договорами комісії з приватними підприємцями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не відбулося, оскільки вказані субєкти господарювання в рамках своєї підприємницької діяльності в повному обсязі виконали свої зобовязання за договорами комісії з ПП «Комтехсервіс», при цьому такі зобовязання не були повязані із виконанням ними трудових (посадових) обовязків на вказаному підприємстві. На підставі викладеного, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив суду, що ПП «Комтехсервіс» не було включено до складу доходів безнадійну заборгованість в 2015 році на загальну суму 507400грн., отриману від ФОП ОСОБА_5, при тому, що згідно з ІС «Податковий блок» та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказаний підприємець припинив свою діяльність 10.09.2015р. та був знятий з обліку платника податків 10.09.2015р., а тому неповернута до вказаної дати сума поворотної фінансової допомоги відповідно до пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України визнається безнадійною заборгованістю та підлягає включенню до доходів підприємства. Стосовно сплаченої засновником у статутний фонд підприємства 1000 грн. понад встановлений рішенням засновника розмір статутного фонду такого підприємства, то, на думку відповідача, за правилами бухгалтерського обліку, відповідно до норм П(С)БО 15 «Дохід», такі кошти відносяться до складу інших доходів, які виникають у процесі господарської діяльності, але не повязані з операційною діяльністю підприємства. У звязку із вказаним, сума грошових коштів в розмірі 1000 грн. є безповоротною фінансовою допомогою, яка підлягає включенню до доходів підприємства, не було здійснено позивачем. Також зауважив те, що ПП «Комтехсервіс» було віднесено до складу витрат і комісійну винагороду, і витрати на оплату праці ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які виконуючи обовязки, повязані із просуванням та зі збутом продукції, водночас отримували доходи як субєкти підприємницької діяльності за просування, продаж та збут продукції. За сукупністю наведених обставин, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що в період з 18.04.2016 по 10.05.2016 ГУ ДФС у Рівненській області було проведено планову виїзну документальну перевірку ПП «Комтехсервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено ОСОБА_3 №93/17-00-14-01/32881326 від 18.05.2016 (т. І а.с.14-102).

На підставі ОСОБА_3 перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.05.2016, а саме: №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток в розмірі 223843грн. за основним платежем та 489 грн. штрафних санкцій, всього 224332,00грн.; №, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2651,00 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 5316грн. за основним платежем та 1329грн. штрафних санкцій, всього 6645,00грн.; №, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 3077,00грн.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача ДФС України прийнято рішення вих.№15970/6/99-99-11-01-01-25 від 25.07.2016, відповідно до якого податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС України від 31.05.2016р. №, №, №, № скасовано в частині взаємовідносин з ТОВ «МУК (ЄНОТ)», ФОП ОСОБА_10, ТОВ «ОСОБА_11 С» і у відповідній частині штрафні санкції та залишено без змін вказані податкові повідомлення-рішення в іншій частині (т. І а.с.131-134).

На підставі рішення ДФС України про результати розгляду скарги, ГУ ДФС у Рівненській області 27.07.2016р. прийнято податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого збільшено позивачу суму грошового зобовязання за платежем податок на прибуток в розмірі 100656грн. за основним платежем у звязку з тим, що ОСОБА_3 перевірки встановлено порушення ПП «Комтехсервіс» пп.14.1.11, пп.14.1.257, п.14.1, ст.14, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України (т. І а.с.11).

Як слідує з ОСОБА_3 перевірки відповідачем встановлено, що значення 131233911грн. у рядку 02 «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку», не відповідає даним бухгалтерського обліку, а саме за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 встановлено заниження доходу всього в сумі 556218 грн., а саме:

1) в порушення пп.14.1.11 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями) ПП «Комтехсервіс» не включено до інших доходів безнадійну кредиторську заборгованість на загальну суму 507400,00грн., отриману від ФОП ОСОБА_5;

2) в порушення пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп.134.1.1. п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями) ПП «Комтехсервіс» занижено показники у рядку 01 «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» на суму 1000,00грн.;

3) заниження підприємством фінансового результату за 2015 рік на суму 47818 грн. у звязку з віднесенням комісійної винагороди за договорами комісії з підприємцями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які водночас є працівниками даного підприємства.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених субєктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.

Щодо відносин ПП «Комтехсервіс» із фізичною собою-підприємцем ОСОБА_5 стосовно надання ним поворотної фінансової допомоги, судом встановлено наступне.

17.03.2015 року між ОСОБА_4 підприємством «Комтехсервіс» (отримувач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (надавач) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №ЗЄВ201517/03-1, відповідно до п.3.1. якого надавач здійснює надання поворотної фінансової допомоги в розмірі 520000,00грн., а отримувач має повернути поворотну фінансову допомогу протягом трьох років з часу набрання чинності договором (т. І а.с.135-136).

Пунктом 8.1. договору про надання поворотної фінансової допомоги №ЗЄВ201517/03-1 від 17.03.2015р. встановлено, що такий договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 17 березня 2018 року.

На виконання вказаного договору ФОП ОСОБА_5 надав ПП «Комтехсервіс» допомогу в сумі 507400грн., що обліковано позивачем по кредиту рахунка 685 «Розрахунки з іншими кредиторами».

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10.09.2015 внесено запис номер 2032081 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5.

На переконання контролюючого органу з припиненням підприємницької діяльності неповернута поворотна фінансова допомога набуває згідно з пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України статусу безнадійної кредиторської заборгованості, а відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, повинна бути включена до доходу позивача.

Однак, суд не погоджується з позицією фіскального органу з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, безнадійною заборгованістю є заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення; в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими; г) заборгованість фізичних осіб, прощена кредитором, за винятком заборгованості осіб, повязаних з таким кредитором, та осіб, які перебувають (перебували) з таким кредитором у трудових відносинах; ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, яка не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб); д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у звязку з його ліквідацією; е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року; є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості; ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у звязку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; з) заборгованість субєктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у звязку з їх ліквідацією.

Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив, що саме на підставі абз. «з» п.п.14.1.11. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України контролюючим органом поворотну фінансову допомогу, отриману позивачем від ФОП ОСОБА_5, було віднесено до безнадійної кредиторської заборгованості.

Однак, як встановлено судом та дана обставина підтверджується матеріалами справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_5, діяльність якої була припинена, не мала заборгованості перед позивачем, тоді як позивач мав такі зобовязання перед підприємцем.

Податковим законодавством чітко визначено, що заборгованість вважається безнадійною якщо існує заборгованість суб'єкта господарювання, визнаного банкрутом у встановленому законом порядку або заборгованість суб'єкта господарювання, припиненого як юридичну особу у зв'язку з його ліквідацією.

Суд звертає увагу, що абзац «з» п.п.14.1.11. п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу України відносить до безнадійної заборгованості заборгованість субєктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у звязку з їх ліквідацією, тобто дана ознака безнадійної заборгованості стосується лише заборгованості таких осіб перед іншими контрагентами, а не навпаки.

З урахуванням зазначеного, суд приходить висновку, що твердження податкового органу про необхідність збільшення позивачем доходу на суму безнадійної заборгованості є безпідставними, так як відсутня заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_12 перед позивачем.

Аналогічна позиція була викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 07 липня 2015 року в справі №К/800/9223/15 по подібним правовідносинам.

Крім того, з огляду на положення ст.ст. 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13.

Листом від 01.09.2015р. ФОП ОСОБА_5 відповідно до статей 509, 510, 512, 513, 514-516 ЦК України повідомив ПП «Комтехсервіс» про заміну кредитора у зобовязанні, яке виникло на підставі договору №ЗЄВ201517/03-1 від 17.03.2015р. на громадянина України ОСОБА_5, до якого переходять всі права кредитора у такому зобовязанні (т. І а.с.137).

За правилами частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, право кредитора відступити право вимоги за зобовязанням передбачене нормами чинного в Україні законодавства.

Тобто, права кредитора у даному зобовязанні ПП «Комтехсервіс» по поверненню поворотної фінансової допомоги перейшли від фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до фізичної особи ОСОБА_5

Таким чином, зобовязання щодо повернення позивачем поворотної фінансової допомоги в сумі 507400грн. на час здійснення перевірки було дійсним, не припиненим, а відповідно не набуло статусу безнадійної заборгованості на противагу твердженням відповідача.

Виконання в повному обсязі позивачем зобовязань з повернення поворотної фінансової допомоги для ОСОБА_5, отриманої ПП «Комтехсервіс» на підставі договору про надання поворотної фінансової допомоги №ЗЄВ201517/03-1 від 17.03.2015р., підтверджено видатковими касовими ордерами від 16.03.2016р. на суму 98000,00грн., від 17.03.2016р. на суму 98000,00грн., від 18.03.2016р. на суму 113077,40грн., від 21.03.2016р. на суму 1322,60грн., від 22.03.2016р. на суму 98000,00грн., від 23.03.2016р. на суму 99000,00грн. (т. І а.с.154-159).

Отже, висновок, викладений у акті перевірки щодо наявності порушення у звязку із невключенням до доходів позивача заборгованості на загальну суму 507400,00грн., отриманої від ФОП ОСОБА_5, не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, а відповідно донарахування позивачу грошового зобовязання за платежем податок на прибуток є безпідставним та таким, що повністю спростовується нормами чинного законодавства.

Аналізуючи зазначені вище положення законодавства, суд приходить до висновку, що віднесення відповідачем заборгованості позивача в сумі 507400грн. до безнадійної внаслідок припинення фізичною особою-підприємцем (кредитором) своєї підприємницької діяльності, є помилковим, а отже суд не приймає доводи відповідача про те, що сума заборгованості у разі припинення ФОП ОСОБА_5 підприємницької діяльності повинна бути включена до доходу як безповоротна фінансова допомога.

Стосовно висновків відповідача щодо безпідставного не віднесення до складу доходів позивача 1000,00грн., сплачених засновником ПП «Комтехсервіс» ОСОБА_11 під час операції збільшення статутного капіталу підприємства у 2015 році понад розмір, визначений рішенням засновника №06 від 15.06.2015р., то суд зазначає, що такі висновки відповідача є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для донарахування податкових зобов'язань позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи ПП «Комтехсервіс» було зареєстровано у 2004 році зі статутним фондом в розмірі 1000,00грн., сплата яких засновником була оформлена прибутковим касовим ордером №12 від 30.12.2013р. В подальшому рішенням засновника №06 від 15.06.2015р. було вирішено збільшити статутний фонд (капітал) підприємства до 1000000грн.

Засновником ПП «Комтехсервіс» ОСОБА_11 було внесено до каси підприємства як внесок до статутного капіталу підприємства грошові кошти в розмірі 990000грн., що було оформлено прибутковим касовим ордером №41 від 30.06.2015р., та 10000грн., що було оформлено прибутковим касовим ордером №107 від 02.07.2015р.

В результаті вказаних операцій засновником ПП «Комтехсервіс» ОСОБА_11 було сплачено (внесено) до статутного капіталу грошові кошти в сумі, що на 1000,00грн. більше ніж визначено рішенням засновника №06 від 15.06.2015р.

Відповідач вважає, що грошові кошти в сумі 1000,00грн., сплачені ОСОБА_11, є безповоротною фінансовою допомогою, оскільки являються для позивача сумою коштів, переданими йому як платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів, але такий висновок на переконання суду є помилковим.

Підпунктом 14.1.257. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що фінансова допомога це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це:

сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Відповідачем не було надано суду обґрунтованих пояснень та належних доказів на підтвердження доводів того, що грошові кошти в сумі 1000грн., отримані позивачем від ОСОБА_11 за договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів.

З огляду на вказане, враховуючи те, що зазначені грошові кошти не належать до розрахунків із покупцями, постачальниками чи підрядниками, або до будь-якого авансу, то підприємство в момент їх отримання не набуває на них права власності, оскільки такі кошти є безпідставно одержаними, а відповідно такі кошти не підлягають негайному включенню до доходу підприємства.

Статтею 400 Цивільного кодексу України встановлено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна, а у разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Відповідно до абз. «а» пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, безнадійною заборгованістю є заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно зі ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки.

Таким чином, законодавство встановило обовязок особи, яка безпідставно одержала кошти, повернути такі кошти їх належному власнику і лише невиконання такого обовязку у встановленому порядку та строки, за наслідками спливу строків позовної давності змінює статус таких коштів на безповоротну фінансову допомогу, що передбачає включення таких коштів до доходів підприємства.

Сплата ОСОБА_11 для позивача грошових коштів в сумі 1000,00грн. відбулася 02.07.2015р., а відповідно строк позовної давності за зобовязанням підприємства повернути зазначену суму грошових коштів особі, що їх сплатила, сплине 03.07.2018 року

Як було встановлено судом, до спливу строків позовної давності ПП «Комтехсервіс» було повернуто ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1000,00грн. за видатковим касовим ордером №265 від 21.06.2016р. (т. І а.с.153).

Отже, грошові кошти в розмірі 1000,00грн. були помилково віднесені податковим органом до безповоротної фінансової допомоги, а відповідно, донарахування у звязку із цим відповідачем позивачу грошового зобовязання за платежем податок на прибуток є безпідставним.

Щодо донарахування відповідачем позивачу зобовязання з податку на прибуток на підставі висновку податкового органу, викладеному у акті перевірки щодо заниження позивачем значення у рядку 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за 2015 рік на суму 47818грн. у звязку із віднесенням до складу витрат підприємства і комісійної винагороди, і витрат на оплату праці ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, то судом встановлено наступне.

У період, що був охоплений перевіркою, у трудових відносинах з ОСОБА_4 підприємством «Комтехсервіс» перебували громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а зокрема:

- ОСОБА_6 обіймав посаду начальника комерційного відділу. Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою директором ПП «Комтехсервіс» ОСОБА_11 01.10.2015р. (т. І ас..140), до завдань та обовязків начальника комерційного відділу віднесено організацію діяльності комерційного відділу, розроблення маркетингових програм та стратегій, аналіз стану внутрішнього та зовнішнього ринків товарів та послуг з метою визначення факторів, що сприяють успіху в досягненні цілей господарської діяльності підприємства, організацію комплексного дослідження потреб споживачів та їх поведінки в конкретних сегментах ринків, тощо;

- ОСОБА_7 обіймав посаду менеджера (управителя) з постачання. Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою директором ПП «Комтехсервіс» ОСОБА_11 17.09.2015р. (т. І а.с.141), до завдань та обовязків менеджера (управителя) з постачання віднесено: знати і задовольняти потреби підприємства у придбанні продукції, отримувати інформацію про наявну у постачальників (виробників) продукцію, отримувати інформацію від торгових відділів про нову продукцію, асортимент, ціни, тощо;

- ОСОБА_8 обіймав посаду начальника відділу з реклами, звязків з громадськістю. Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою директором ПП «Комтехсервіс» ОСОБА_11 30.10.2013р. (т. І а.с.139), до завдань та обовязків начальника відділу з реклами, звязків з громадськістю належить організація роботи з рекламування продукції, розроблення рекламних планів і визначення витрат на їх проведення, здійснення керівництва, планування та координації робіт з проведення рекламних кампаній, вибір форм і методів реклами в засобах масової інформації, їх текстового, кольорового та музичного оформлення, тощо;

- ОСОБА_9 обіймала посаду менеджер (управитель) з персоналу. Згідно з посадовою інструкцією, затвердженою директором ПП «Комтехсервіс» ОСОБА_11 11.10.2013р. (т. І а.с.138), до завдань та обовязків менеджера (управителя) з персоналу віднесено організацію роботи із забезпечення персоналом відповідно до загальних цілей розвитку підприємства та конкретних напрямів кадрової політики з метою найефективнішого використання, оновлення та поповнення персоналу, забезпечення роботи з укомплектування підприємства працівниками потрібних професій, спеціальностей згідно з кваліфікаційними рівнями і профілем, отриманої ними підготовки, та діловими якостями з урахуванням можливостей максимальної реалізації трудового потенціалу кожного працівника, тощо.

В той же час, вказані працівники підприємства були зареєстровані та здійснювали підприємницьку діяльність як фізичні особи-підприємці.

Статтею 42 Конституції України гарантовано кожному право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Це право закріплено також у статті 50 Цивільного кодексу України.

Законодавством не встановлено заборони або обмежень щодо можливості здійснення особами, які перебувають у трудових відносинах, будь-якої підприємницької діяльності, не забороненої законом. Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань види діяльності фізичних осіб-підприємців ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не віднесені до заборонених для здійснення на території України.

Таким чином, виконання вказаними особами трудових обовязків не перешкоджає їм здійснювати підприємницьку діяльність, в тому числі діяльність з реалізації товарів за договорами комісії.

Так, ПП «Комтехсервіс» було укладено з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 договір комісії №01/10-8 від 01.10.2015р., з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 договір комісії №01/10-4 від 01.10.2015р., з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 договір комісії №01/10-7 від 01.10.2015р. та з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 договір комісії №01/10-11 від 01.10.2015р. Як вбачається з вказаних договорів, їх предметом є виконання комісіонером за дорученням комітента за винагороду продажу продукції, переданої на комісію (т. І а.с.170-171, 182-183, 194-195, 210-211).

Суд зазначає, що договори комісії, укладені між позивачем та його контрагентами фізичними особами-підприємцями ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є чинними та не визнані в установленому порядку недійсними.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та не заперечується відповідачем, на виконання вказаних договорів комісії комісіонерами здійснювалася реалізація товарів, за наслідками чого у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» було складено відповідні звіти та акти надання послуг комісії:

- ФОП ОСОБА_6 - звіт комітенту №1 від 30.10.2015р., акт надання послуг комісії №1 від 30.10.2015р., звіт комітенту №2 від 30.11.2015р., акт надання послуг комісії №2 від 30.11.2015р., звіт комітенту №3 від 31.12.2015р., акт надання послуг комісії №3 від 31.12.2015р.;

- ФОП ОСОБА_7 - звіт комітенту №1 від 30.10.2015р., акт надання послуг комісії №1 від 30.10.2015р., звіт комітенту №2 від 30.11.2015р., акт надання послуг комісії №2 від 30.11.2015р., звіт комітенту №3 від 31.12.2015р., акт надання послуг комісії №3 від 31.12.2015р.;

- ФОП ОСОБА_8 - звіт комітенту №1 від 30.10.2015р., акт надання послуг комісії №1 від 30.10.2015р., звіт комітенту №2 від 30.11.2015р., акт надання послуг комісії №2 від 30.11.2015р., звіт комітенту №3 від 31.12.2015р., акт надання послуг комісії №3 від 31.12.2015р.;

- ФОП ОСОБА_9 - звіт комітенту №1 від 30.10.2015р., акт надання послуг комісії №1 від 30.10.2015р., звіт комітенту №2 від 30.11.2015р., акт надання послуг комісії №2 від 30.11.2015р., звіт комітенту №3 від 31.12.2015р., акт надання послуг комісії №3 від 31.12.2015р. (т. І а.с.215-250, т. ІІ а.с.1-3).

Як вбачається зі звітів про дебетові і кредитові операції по рахунку ПП «Комтехсервіс», позивачем було в повному обсязі в розмірі та порядку, встановлених відповідними договорами комісії, сплачено комісіонерам комісійну винагороду (т. ІІ а.с.4-181.

Судом встановлено, що підприємницька діяльність, яку здійснювали в рамках виконання договорів комісії фізичні особи-підприємці ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а саме комісійна торгівля продукцією, не є ідентичною з трудовими функціями цих осіб під час виконання ними трудових обовязків на ПП «Комтехсервіс».

Факт наявності у фізичних осіб-підприємців ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 можливості здійснювати підприємницьку діяльність по реалізації продукції (в тому числі і під час наявності трудових відносин з позивачем) підтверджується договорами надання послуг по аутсорсингу та аутстаффингу персоналу №8 від 15.04.2015р., №5 від 01.04.2015р., №9 від 15.04.2015р., №2 від 01.04.2015р., платіжними дорученнями №444 від 05.10.2015р., №447 від 07.10.2015р., №271 від 27.11.2015р., №241 від 16.10.2015р., №205 від 16.10.2015р., №249 від 16.12.2015р., №283 від 29.12.2015р., №266 від 16.12.2015р., №233 від 06.11.2015р., №252 від 27.11.2015р., №258 від 07.12.2015р., які свідчать про те, що вказані субєкти підприємницької діяльності залучали для здійснення своєї діяльності сторонній персонал, а відповідно мали технічну можливість для здійснення комісійної торгівлі в будь-який час (т. І а.с.162-169, 174-181, 186-193, 198-209).

Таким чином, фактичні обставини справи об'єктивно засвідчують здійснення господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9 та правомірність віднесення позивачем до складу витрат комісійної винагороди за договорами комісії за 2015 рік, відповідно до первинних бухгалтерських документів, які складені на виконання умов договірних відносин, а відповідно, суд приходить до переконання про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем значення у рядку 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за 2015 рік на суму 47818грн. у звязку із віднесенням до складу витрат підприємства і комісійної винагороди, і витрат на оплату праці ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядуванння, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень, в даному випадку ГУ ДФС у Рівненській області.

Водночас відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27.07.2016р. № є необґрунтованим та прийнятим всупереч чинному законодавству, через що позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як передбачено статтею 94 КАС України, судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб'єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 27.07.2016.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 підприємства "Комтехсервіс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 1509,84 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.