Справа № 804/1076/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2016 р. Справа № 804/1076/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства «СПЕЦКОМПЛЕКТ» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення платником податків порушень законодавства, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено податковим органом правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства «СПЕЦКОМПЛЕКТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх податків та зборів при проведенні операцій з купівлі-продажу векселів, емітентом яких є товариство з обмеженою відповідальністю «Монтажбудстрой».
За результатами перевірки складено акт від 06 грудня 2013 року №1104/04-61-22-1/31912143, у висновках якого встановлено порушення позивачем підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпункту 135.5.15 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 12 720 164,00 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У підпункті 7.6.1 пункту 7.6 статті 7 Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» закріплено, що платник податку веде окремий податковий облік фінансових результатів операцій з цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами участі, іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю та сертифікатами фондів операцій з нерухомістю) і деривативами у розрізі окремих видів цінних паперів, а також фондових та товарних деривативів. При цьому, облік операцій з акціями ведеться разом з іншими, ніж цінні папери, корпоративними правами. Якщо протягом звітного періоду витрати на придбання кожного з окремих видів цінних паперів, а також деривативів, понесені (нараховані) платником податку, перевищують доходи, отримані (нараховані) від продажу (відчуження) цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду, від'ємний фінансовий результат переноситься на зменшення фінансових результатів від операцій з цінними паперами або деривативами такого ж виду майбутніх звітних періодів у порядку, визначеному статтею 6 цього Закону. Якщо протягом звітного періоду доходи від продажу кожного з окремих видів цінних паперів, а також деривативів, отримані (нараховані) платником податку, перевищують витрати, понесені (нараховані) платником податку внаслідок придбання цінних паперів або деривативів такого ж виду протягом такого звітного періоду (з урахуванням від'ємного фінансового результату від операцій з цінними паперами чи деривативами такого ж, виду минулих періодів), прибуток включається до складу валових доходів такого платника податку за результатами такого звітного періоду. Усі інші витрати та доходи такого платника податку, крім витрат та доходів за операціями з цінними паперами (корпоративними правами) та деривативами, визначеними цим підпунктом, беруть участь у визначенні об'єкта оподаткування такого платника податку на загальних умовах, встановлених цим Законом.
Згідно підпунктів 7.6.3, 7.6.4 пункту 7.6 статті 7 Закону України від 28.12.1994 року №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» витрати - це сума коштів або вартість майна, сплачена (нарахована) платником податку продавцю цінних паперів та деривативів як компенсація їх вартості. До складу витрат включається також сума будь-якої заборгованості покупця, яка виникає у зв'язку з таким придбанням. Доходи - сума коштів або вартість майна, отримана (нарахована) платником податку від продажу, обміну або інших способів відчуження цінних паперів та деривативів, збільшена на вартість будь-яких матеріальних цінностей чи нематеріальних активів, які передаються платнику податку в зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням. До складу доходів включається також сума будь-якої заборгованості платника податку, яка погашається у зв'язку з таким продажем, обміном або відчуженням.
Відповідно до підпункту 153.8.1 пункту 153.8 статті 153 Податкового кодексу України облік загального фінансового результату (прибутку/збитку) за операціями з торгівлі цінними паперами ведеться платником податку окремо від інших доходів і витрат. Платник податку визначає фінансовий результат за операціями з цінними паперами, що перебувають в обігу на фондовій біржі, окремо від фінансового результату за операціями с цінними паперами, що не перебувають в обігу на фондовій біржі. Платники податку визначають фінансовий результат за операціями з цінними паперами відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку шляхом зменшення прибутків за операціями з цінними паперами на суму збитків від операцій з іншими цінними паперами протягом такого звітного періоду.
Прибуток за кожною окремою операцією з цінними паперами розраховується як позитивна різниця між доходом від такого відчуження та сумою витрат у зв'язку з придбанням таких цінних паперів за винятком операцій з торгівлі борговими цінними паперами, в яких сума доходу від відчуження зменшується на суму нарахованих, але не отриманих процентів і оподаткування яких здійснюється відповідно до пункту 137.18 цього Кодексу та сума витрат з придбання таких цінних паперів зменшується на суму сплачених процентів продавцю нарахованих згідно з умовами випуску таких цінних паперів.
Збиток за кожною окремою операцією з цінними паперами розраховується як від'ємна різниця між доходом від такого відчуження та сумою витрат у зв'язку з придбанням таких цінних паперів за винятком операцій з торгівлі борговими цінними паперами, в яких сума доходу від відчуження зменшується на суму нарахованих, але не отриманих процентів і оподаткування яких здійснюється відповідно до пункту 137.18 Податкового кодексу України та сума витрат з придбання таких цінних паперів зменшується на суму сплачених процентів продавцю. Для цілей цього пункту дохід платника податку від продажу, обміну або інших способів відчуження цінних паперів визнається на дату переходу покупцеві права власності на такі цінні папери.
Витрати платника податку на користь продавця або емітента цінних паперів визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від відчуження таких цінних паперів.
Судом встановлено, що у перевіряємому періоді позивач придбав векселі, емітентом яких є ТОВ «Монтажбудстрой», на підставі договорів купівлі-продажу цінних паперів №Д46-1911-1/1 від 19.11.2010 року, №Д47-2511-3/1 від 25.11.2010 року, №Д48/2911-1/1 від 29.11.2010 року, №Д27-0807-1/1 від 08.07.2011 року.
Вказані договору укладені позивачем (покупець) із ТОВ «Мікронкепітал» (продавець), умовами яких передбачено, що продавець зобовязується передати у власність, а покупець прийняти та сплатити вартість цінних паперів.
Подальше використання зазначених у вказаних договорах векселів у власній господарській діяльності позивача підтверджується укладеними з ТОВ «Цімеконінвест» договорами купівлі-продажу цінних паперів №Б50-1412-15/1 від 14.12.2010 року, №Б50-1712-1/1 від 17.12.2010 року, №Б51-2112-2/1 від 21.12.2010 року, та з ПП «Асгард Д» №Б29-2207-1/1 від 22.07.2011 року.
Всі розрахунки між субєктами господарювання за реалізовані векселі проводились у безготівковій формі.
Факт здійснення операцій купівлі-продажу векселів ТОВ «Монтажбудстрой» відповідачем не спростовується.
Як вбачається із акту перевірки, висновки відповідача зроблені із посиланням на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2011 року по справі №1-702-11, яким визнано винною ОСОБА_5, що є керівником ТОВ «Монтажбудстрой», у здійсненні фіктивної підприємництва, оскільки ОСОБА_5 свою провину визнала та зазначила про те, що фінансово-господарської діяльності не вела, договорів та інших документів фінансово-господарської діяльності не підписувала, у звязку з чим податковий орган вважає, що векселі ТОВ «Монтажбудстрой» не мають властивостей, визначених статтею 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», та видані в порушення статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», а отже є паперовими носіями, складеними за формою векселя та відповідно до норм пункту 1.6 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», підпункту 14.1.244 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України не є товаром. В акті перевірки також вказано про те, що ТОВ «Монтажбудстрой» не подавало до податкових органів податкової звітності.
Проте суд відхиляє такі посилання відповідача з огляду на те, що частиною 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
Отже, диспозиція наведеної правової норми прямо вказує на те, що обов'язковими для врахування адміністративним судом є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок. Разом з тим наведена норма встановлює межі обов'язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу. Така обов'язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.
В даному випадку у вироку Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2011 року по справі №1-702-11 відсутнє дослідження господарських операцій, що стали підставою для видачі векселів підприємством ТОВ «Монтажбудстрой»; відсутній висновок про безпідставність видачі векселів ТОВ «Монтажбудстрой» в рахунок оплати за придбані товари (роботи, послуги); досліджено період діяльності ТОВ «Монтажбудстрой» з 01.02.2010 року по 30.04.2010 року, в той час як придбані позивачем векселі видано пізніше. Крім того, про приватне підприємство «СПЕЦКОМПЛЕКТ» у вироку взагалі не зазначено.
При цьому визнання керівника юридичної особи винним у здійсненні фіктивного підприємництва саме по собі автоматично не призводить до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої юридичної особи.
Також суд звертає увагу, що купівля-продаж здійснювалась позивачем не у ТОВ «Монтажбудстрой», а у інших підприємств, господарську діяльність яких у встановленому законом порядку не визнано неправомірною.
Доказів обізнаності позивача з фіктивним характером діяльності ТОВ «Монтажбудстрой» відповідачем не доведено.
Податковим органом не спростовано, що всі векселі, емітовані ТОВ «Монтажбудстрой», заповнені з дотриманням встановлених вимог, зокрема, вони містять скріплені печаткою підписи керівника (директора) та головного бухгалтера; не мають дефекту форми, чи будь-яких інших підстав, які б позбавляли їх вексельної сили, або б спричиняли їх недійсність як цінних паперів чи переривали б індосаментний ряд.
Згідно матеріалів справи укладені між позивачем та його контрагентами договори купівлі-продажу векселів не віднесено до нікчемних за законом, а також, відсутні судові рішення про визнання їх недійсними.
За пунктом 153.8.4 пункту 153.8 статті 153 Податкового кодексу України якщо платником податку здійснені витрати, пов'язані з придбанням цінних паперів або деривативів емітента, інформація щодо якого містилася на дату вчинення правочину в переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності, такі витрати не враховуються при визначенні фінансового результату за операціями з цінними паперами або деривативами.
Ознаки фіктивності емітента встановлюються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Внесення та виключення емітента з переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності, здійснюються на підставі спільного рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.
При перевірці позивача не встановлено факту зупинення Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку України обігу цінних паперів - векселів ТОВ «Монтажбудстрой», або прийняття рішення про визнання цінних паперів - векселів ТОВ «Монтажбудстрой» такими, що мають ознаки фіктивності, та включення зазначеної інформації станом на дату вчинення правочину в перелік емітентів, що мають ознаки фіктивності.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що податковий орган в акті перевірки безпідставно дійшов висновку, що операції позивача із цінними паперами - векселями ТОВ «Монтажбудстрой» не є операціями з купівлі-продажу цінних паперів. Отже, позивачем правомірно сформовані доходи та витрати за операціями, які окремо відображалися у податковому обліку, у зв'язку з чим спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов приватного підприємства «СПЕЦКОМПЛЕКТ» до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь приватного підприємства «СПЕЦКОМПЛЕКТ» судові витрати у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 12 липня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1