Справа № 328/2817/16-а(2-а/328/48/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2016 року справа № 328/2817/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області

на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року

у справі № 328/2817/16-а

за позовом ОСОБА_1

до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у Токмацький районний суд Запорізької області з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області про визнання протиправною відмови у видачі направлення для встановлення причинного звязку смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням та зобовязання видати направлення; визнання протиправною відмову у виплаті позивачу страхових виплат після смерті потерпілого ОСОБА_2 та зобовязання виплачувати ОСОБА_1 страхові виплати після смерті потерпілого ОСОБА_2 з 11 лютого 2016 року.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року, прийнятою в порядку скороченого провадження позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги, видати позивачу направлення на МСЕК відповідач може лише за умови надання ним оригіналу акта розслідування хронічного професійного захворювання та повідомлення про хронічне професійне захворювання; призначення страхових виплат можливе лише за наявності усіх необхідних документів, що підтверджує право позивача на ці виплати, у тому числі висновку медичного закладу про причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Також, відповідач зазначає, що суд першої інстанції застосував неіснуючу норму закону, безпідставно вийшов за межі позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 11 лютого 2016 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС №346369 від 12 лютого 2016 року (а.с. 9).

Під час роботи в Шахтобудівельному управлінні №1 в/о «Торезантрацит» Мінвугільпром України ОСОБА_2 отримав професійне захворювання внаслідок якого мав інвалідність ІІІ групи безстроково, що підтверджується копією акта розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 07 червня 1995 року, довідками МСЕК від 19 червня 1995 року та 18 квітня 1996 року, довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потребах у додаткових видах допомоги від 19 червня 1995 року (а.с. 14-18).

За життя, з жовтня 2014 року, ОСОБА_2 перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області як тимчасово переміщена особа та отримував страхові виплати, що підтверджується довідкою від 26 травня 2016 року №349 (а.с. 10).

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 04 травня 1965 року (а.с. 8).

Згідно з копією довідки від 17 листопада 2014 року № управління соціального захисту населення Токмацької міської ради, ОСОБА_1 є тимчасово переміщеною особою, яка проживає за адресою: вул. Володимирська (Леніна), 25/55, м. Токмак, Запорізька область (а.с. 20).

На час виникнення спірних відносин, ОСОБА_1 досягла 70 річного віку, не працює, що підтверджується копією паспорта і трудової книжки (а.с. 7, 19).

До дня смерті її чоловік ОСОБА_2 проживав разом з нею, що підтверджується копією довідки комунального підприємства «Контакт» Токмацької міської ради (а.с. 22).

ОСОБА_1 звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області за отриманням направлення до МСЕК для встановлення причинного звязку смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням.

Листом від 26 травня 2016 року №348 відповідач відмовив позивачу у видачі направлення для встановлення причинного звязку смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням у звязку із невідповідністю наданих нею підтверджуючих документів нормативним вимогам, а саме: відсутністю оригіналу акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4; невідповідністю бланку наявного акту форми П-4 вимогам діючого на час отримання захворювання Порядку розслідування нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року №623; відсутністю оригіналу повідомлення про професійне захворювання форми П-3 згідно Порядку.

06 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою щодо розяснення на підставі яких нормативно-правових актів відповідач витребовує у неї визначені у листі від 26 травня 2016 року №348 документи та, відповідно до якої редакції Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1993 року №623, встановлена невідповідність акту розслідування хронічного професійного захворювання вимогам діючого на той час законодавства (а.с. 12).

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області, листом від 10 червня 2016 року №375, надані розяснення наступного змісту:

Відповідно пункту 3 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» підставою для оплати потерпілому страхових виплат є акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами.

Абзацом 2 пункту 8 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або з іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Згідно з пунктом 2 статті 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», огляд потерпілого проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури, у звязку з чим, видати направлення на МСЕК відповідач може лише за умови надання оригіналу акта розслідування хронічного професійного захворювання та повідомлення про хронічне професійне захворювання згідно з додатками 12 та 11 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях від 10 серпня 1993 року №623 (аналогів передбачених нині діючим Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві від 30 листопада 2011 року №1232 додаткам за формою П-4 та П-3 відповідно).

Також, відповідач зазначив, що на окремі відхилення в оформленні наданої копії акта розслідування професійного захворювання від нормативних вимог звернуто увагу в тому сенсі, що вони можуть вплинути в подальшому при розгляді питання щодо можливого призначення страхових виплат у звязку з втратою годувальника (а.с. 13).

06 червня 2016 року засобами поштового звязку ОСОБА_1 на адресу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області направила заяву про призначення страхової виплати у звязку зі смертю годувальника на підставі пункту 2 частини 2 статті 41 Закону України ««Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» разом з копіями свідоцтва про смерть ОСОБА_2, свідоцтва про шлюб, довідок управління соціального захисту населення Токмацької міської ради, трудової книжки та довідкою комунального підприємства «Контакт» Токмацької міської ради, що підтверджується описом вкладення до цінного листа (а.с. 23-24).

Листом від 24 червня 2016 року №398 відповідач повідомив про залишення заяви без розгляду та повернення поданих документів позивачу, у звязку з відсутністю екземпляра акта розслідування професійного захворювання за встановленою формою та висновку МСЕК, з посиланням на пункт 1 частини 1 статті 43, частину 1 статті 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

За доводами відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області, ОСОБА_2, страхові виплати продовжені відповідачем на підставі електронної справи в централізованій інформаційно-аналітичній системі Фонду на підставі положень частини 1 розділу ІІІ Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у наданні направлення для встановлення причинного звязку смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням з посиланням на норми частини 2 статті 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» є безпідставною; оскільки ОСОБА_1 відповідає вимогам, визначеним пунктом 2 частини 2 статті 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», адже вона є пенсіонером, не працює, до дня смерті чоловіка проживала разом з ним, що підтверджується матеріалами справи, то відповідач зобовязаний призначити позивачу страхову виплату у розмірі, визначеному абзацом 1 пункту 8 статті 41 зазначеного Закону, без встановлення причинного звязку смерті потерпілого ОСОБА_2 з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною відмови у видачі направлення для встановлення причинного звязку смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням та зобовязання видати направлення, проте не погоджується з позицією суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною відмови у виплаті позивачу страхових виплат та зобовязання виплачувати страхові виплати після смерті потерпілого з 11 лютого 2016 року, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя.

Абзацом 2 частини 1 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що у разі якщо смерть потерпілого, який одержував щомісячні страхові виплати, настала внаслідок ушкодження здоровя від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, розмір щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право, встановлюється виходячи з розміру щомісячної страхової виплати на день смерті потерпілого. Причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів. Одноразова допомога сімї та особам, які перебували на утриманні, у цьому випадку не виплачується.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 15 листопада 2005 року №606, розгляд питання про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом МСЕК проводять на підставі таких документів: 1) направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання (отруєння), або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України або лікарсько-консультаційної комісії лікувально-профілактичного закладу, суду чи прокуратури; 2) свідоцтва про смерть або його копії; 3) посмертного епікризу, завіреного адміністрацією лікувально-профілактичного закладу, в якому перебував на лікуванні, диспансерному нагляді померлий; 4) оригіналу медичної карти амбулаторного хворого, з описом її змісту, зробленим лікувально-профілактичного закладу; 5) копії протоколу патолого-анатомічного розтину з гістологічним дослідженням, затвердженої завідувачем патолого-анатомічного бюро, головним лікарем чи заступником головного лікаря з медичної частини або з поліклінічного розділу роботи, чи акта судово-медичного та судового гістологічного дослідження, затвердженого начальником обласного бюро (міського, районного відділення) судово-медичної експертизи (якщо вони були проведені); 6) акта про нещасний випадок на виробництві, якщо був нещасний випадок; 7) медико-експертної справи померлого (подається на підставі даних останньої довідки МСЕК про визначення інвалідності та/або відсотків втрати професійної працездатності, яку надають родичі померлого).

Частиною 2 статті 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» огляд потерпілого, складання та корегування індивідуальної програми реабілітації інваліда, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури.

Отже, як встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом так і огляд потерпілого у розумінні вказаних норм може проводиться на підставі направлення робочого органу виконавчої дирекції Фонду та за умови подання певних документів до МэСЕК.

Враховуючи наведене, необґрунтованими є доводи відповідача про необхідність подання позивачем оригіналу акту розслідування професійного захворювання та повідомлення про хронічне захворювання померлого для отримання від відповідача, як робочого органу виконавчої дирекції Фонду, направлення про встановлення причинного зв'язку смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом до МСЕК, оскільки Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» такі вимоги не передбачені.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області безпідставно та необґрунтовано відмовило у наданні ОСОБА_1 направлення про встановлення причинного зв'язку смерті ОСОБА_2 з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом до МСЕК, у звязку з чим суд першої інстанції в цій частині розглянутих позовних, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, вірно встановив обставини справи і дав їм належну оцінку та задовольнив позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції, приймає до уваги, що в оскаржуваній постанові судом першої інстанції допущені описки при зазначенні номеру статті Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», замість 42 зазначено 41, проте вказані обставини не мали вирішального впливу на прийняте рішення.

Разом з цим, щодо позовних вимог про визнання протиправною відмову у виплаті позивачу страхових виплат після смерті потерпілого ОСОБА_2 та зобовязання виплачувати ОСОБА_1 страхові виплати після смерті потерпілого ОСОБА_2 з 11 лютого 2016 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частинами 1, 7 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку; страхові виплати складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата).

За життя ОСОБА_2 отримував щомісячні страхові виплати.

Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання; такими непрацездатними особами є особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Згідно зі змістом частини 2 статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника: копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сімї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду.

У відповідності до частин 3, 4 статті 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», факт перебування на утриманні потерпілого у разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення встановлюється в судовому порядку. Якщо застрахований або члени його сімї за станом здоровя чи з інших причин не спроможні самі одержати зазначені вище документи, їх одержує та подає відповідний страховий експерт Фонду.

Пункт 6.1.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Правління Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №24 від 27 квітня 2007 року (далі Порядок), встановлює, що робочий орган виконавчої дирекції Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім'ї та особам, які мають на це право, приймає рішення про виплати за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями: 1) заяви осіб, які мають на це право (колективної чи індивідуальної), для призначення страхових виплат; 2) копій паспортів осіб, які мають на це право (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів); 3) акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався); 4) акта (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався); 5) акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено); 6) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання); 7) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про смерть потерпілого (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку); 8) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про шлюб (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку); 9) висновку МСЕК про причинний зв'язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання; 10) довідки про середню заробітну плату (доход); 11) копії свідоцтва про народження дитини (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку); 12) довідки навчального закладу (щорічно) про те, що член сім'ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання; 13) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім'ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу; 14) довідки МСЕК про встановлення інвалідності осіб членів сім'ї, які перебували на утриманні померлого; 15) довідки про розмір пенсії потерпілого, у тому числі про розмір одержуваних надбавок (якщо він не працював на день смерті); 16) копій трудових книжок потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів або в іншому установленому законодавством порядку).

Згідно з пунктом 6.1.3 Порядку, якщо члени сім'ї потерпілого за станом здоров'я чи з інших причин не спроможні самі одержати зазначені у пункті 6.1.1 розділу 6 цього Порядку документи, їх одержує та подає відповідний страховий експерт робочого органу виконавчої дирекції Фонду.

Також, наказом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про затвердження зразків заяв та постанов для призначення, перерахування та проведення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей)» N 188 від 19 березня 2008 року, затверджений зразок заяви про призначення страхових виплат у звязку зі смертю годувальника (додаток 52), у якому міститися перелік необхідних документів для долучення до заяви, аналогічний переліку встановленому пунктом 6.1.1 Порядку.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сімї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Фонд може затримати страхові виплати до зясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Таким чином, за умови подання заінтересованою особою усіх необхідних документів Фонд може прийняти рішення у формі постанови про страхові виплати або про їх відмову.

Як підтверджується фактичними обставинами справи, на час виникнення спірних відносин, з урахуванням положення абзацу 2 частини 1 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» причинний звязок смерті потерпілого ОСОБА_2 з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя висновками відповідних медичних закладів не підтверджений, відповідний документ позивачем відповідачу не подавався.

Враховуючи наведене, мало місце подання позивачем до відповідача не усіх необхідних документів для вирішення питання про страхові виплати або відмову у їх виплаті, у звязку з чим відповідач обґрунтовано залишив без розгляду заяву позивача про призначення страхових виплат у звязку зі смертю годувальника та повернув документи.

Отже, вимоги позивача про визнання протиправною відмову відповідача у виплаті позивачу страхових виплат після смерті потерпілого ОСОБА_2 та зобовязання виплачувати ОСОБА_1 страхові виплати після смерті потерпілого ОСОБА_2 з 11 лютого 2016 року є передчасними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному зясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визнання протиправною відмови у виплаті позивачу страхових виплат після смерті потерпілого ОСОБА_2 та зобовязання виплачувати ОСОБА_1 страхові виплати після смерті потерпілого ОСОБА_2 з 11 лютого 2016 року, з порушенням норм матеріального права в цій частині, що є підставою для скасування постанови суду в цій частині з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, в іншій частині постанова суду першої інстанції залишається без змін.

Відповідно до частини 6 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтвердженими судовими витратами позивача у справі є сплата судового збору за подання до суду першої інстанції адміністративного позову у сумі 1102,42 гривень, що підтверджується квитанцією №П541/4501630/1 від 04 серпня 2016 року (а.с. 1).

Судовий збір за ставками і в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду першої інстанції адміністративного позову немайнового характеру, з урахуванням кратності вимог немайнового характеру становить 1102,40 гривень (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року 1378 гривень х 0,4 (ставка судового збору) х 2 (кратність вимог).

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, судові витрати присуджуються на користь позивача частково, а саме 551,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області, у звязку з чим суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 94, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області задовольнити частково.

Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року скасувати в частині визнання протиправною відмови у виплаті позивачу страхових виплат після смерті потерпілого ОСОБА_2 та зобовязання виплачувати ОСОБА_1 страхові виплати після смерті потерпілого ОСОБА_2 з 11 лютого 2016 року.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною відмову у виплаті позивачу страхових виплат після смерті потерпілого ОСОБА_2 та зобовязання виплачувати ОСОБА_1 страхові виплати після смерті потерпілого ОСОБА_2 з 11 лютого 2016 року.

Змінити розподіл судових витрат, стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Токмаку Запорізької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551,20 гривень.

В іншій частині постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим