Справа № 461/1417/16-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

461/1417/16-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Черчилль" на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черчилль" до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради , Департаменту містобудування Львівської міської ради , третя особа - Комунальне підприємство "Адміністративно-технічне управління" про визнання протиправним та скасування вимоги та наказу,

встановив:

ТОВ «Черчилль» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати: вимогу управління архітектури ДМ ЛМР № 23/Р-11-176 від 12 січня 2016 року; наказ ДМ ЛМР № 6 від 11 лютого 2016 року «Про демонтаж самовільно встановлених вивісок» в частині демонтажу вивіски ТОВ «Черчилль» по вул. Гнатюка, 4, у м. Львові; зобов’язати ДМ ЛМР в подальшому утримуватись від прийняття будь-яких рішень чи дій щодо демонтажу вивіски ТОВ «Черчилль» з написом «Вінстон Черчилль Паб / Winston Churchill Pub» на фасаді приміщення першого поверху будівлі № 4 вул. Гнатюка у м. Львові.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказ Департаменту містобудування та вимога управління архітектури є незаконними та підлягають скасуванню. Обов’язок отримувати дозвіл на встановлення даних табличок не передбачений чинним законодавством, оскільки дана вивіска не є рекламою, а являється інформаційною табличкою.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Черчилль", не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення у справі про задовлення позову.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Так, 12 січня 2016 року управлінням архітектури Департаменту містобудування ЛМР була винесена вимога № 23/Р-11-176 до ТОВ «Черчилль» щодо необхідності подання до КП «Адміністративно-технічне управління» на погодження проекту вивіски на стіні буд. 4 по вул. Гнатюка у м. Львові. 19.02.2016 року КП «Адміністративно-технічне управління» направило позивачеві попередження № 2410-08-1343 з пропозицією добровільного демонтажу вивіски на фасаді загаданого будинку з посиланням на наказ № 6 від 11 лютого 2016 року ДМ ЛМР «Про демонтаж самовільно встановлених вивісок».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об'єктів культурної спадщини.

Згідно зі статтею 6-1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», дозволи, погодження і висновки, передбачені цим Законом, надаються органами охорони культурної спадщини безоплатно. Рішення про надання або про відмову в наданні дозволу, погодження чи висновку приймається органом охорони культурної спадщини протягом одного місяця з дня подання фізичною чи юридичною особою відповідних документів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Набуття суб'єктом господарювання права на провадження будь-яких дій щодо здійснення господарської діяльності на об'єктах культурної спадщини за декларативним принципом забороняється.

Стаття 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зазначає, що до малих архітектурних форм віднесено також рекламні та інформаційні стенди, дошки, вивіски. Також зазначено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Слід зазначити, що пунктом 20.1.28.3. Правил благоустрою м. Львова, затв. ухвалою сесії Львівської міської ради № 376 від 21 квітня 2011 року, суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невідповідність затвердженим проектам, вимогам, паспортам спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, вивісок, вітрин, пам'ятних дощок. Обов'язок здійснювати нагляд за виконанням цього здійснює КП «Адміністративно-технічне управління».

Порядком встановлення вивісок у м. Львові, затвердженого рішенням виконкому Львівської МР № 692 від 22 липня 2011 року (далі-Порядок № 692), визначено, що Вивіска – це елемент об’єкта містобудування, що містить інформацію про зареєстроване найменування особи (включаючи герби, емблеми, знаки для товарів та послуг, що належать цій особі, комерційне (фірмове) найменування (якщо таке є); вид її діяльності (якщо це не випливає з зареєстрованого найменування особи); час роботи (розміщений на внутрішній поверхні власного чи орендованого особою приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи орендоване особою приміщення, біля входу у таке приміщення). Проект вивіски – це документація, яка містить правові підстави встановлення вивіски, її художньо-естетичне вирішення, архітектурну прив’язку до фасаду, фотографічний знімок об’єкта до розташування вивіски та є підставою для розміщення вивіски у певному місці на певний термін. Самовільно встановлена вивіска – це вивіска, що встановлена без погодженого у визначеному порядку проекту.

Розділом 2 вказаного Порядку № 692 в передбачено вимоги до вивісок (місце розташування, розмір, матеріал, вигляд і освітлення).

Відповідно до розділу 4 Порядку № 692, моніторинг розміщення вивісок у м. Львові здійснює КП “Адміністративно-технічне управління“. Контроль за дотриманням цього Порядку здійснює уповноважений орган на базі моніторингової системи КП “Адміністративно-технічне управління“. Відповідальність за розміщення вивіски (міцність, стійкість, безпеку, відповідність погодженому проекту, цілісність фасаду будівлі після монтажу/демонтажу вивіски) несе власник вивіски або уповноважена власником особа. У разі розміщення вивіски з істотними відхиленнями від проекту, а також при порушенні під час встановлення та експлуатації вивіски вимог чинних нормативно-правових актів, державних норм та стандартів, власник (користувач) вивіски повинен усунути допущене порушення або забезпечити демонтаж вивіски власними коштами протягом 10-ти днів з дня отримання вимоги уповноваженого органу. У разі невчинення вищевказаних дій, вивіска демонтовується примусово згідно з умовами пункту 6.4 цього Порядку.

Крім того, рішенням виконкому Львівської МР №536 від 05 липня 2013 року внесено зміни до рішення № 692 від 22 липня 2011 року, де зазначено, що власникам самовільно встановлених вивісок скеровуються вимоги уповноваженого органу від власника, а у зоні історичного ареалу – вимоги уповноваженого органу від власника або вимоги управління охорони історичного середовища про усунення допущеного порушення.

Ураховуючи вищевказане, відсутні підстави для висновку про протиправність оскарженої Вимоги № 23/Р-11-176 від 12 січня 2016 року щодо необхідності подання позивачем проекту вивіски, та Наказу № 6 від 11 лютого 2016 року в частині демонтажу вивіски по вул. Гнатюка, 4 в м. Львові у зв’язку із невиконання попередньої вимоги.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті –пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Черчилль" на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Черчилль" до Управління архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради , Департамент містобудування Львівської міської ради , третя особа - Комунальне підприємство "Адміністративно-технічне управління" про визнання протиправним та скасування вимоги та наказу.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвла може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Мороз