Справа № 722/1112/16-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 722/1112/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Ратушенко О.М.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

25 жовтня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. , Смілянця Е.С.

секретар судового засідання: Томашук А.В.

за участі:

представників відповідача: Глюзи С.М., Беженара І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області на постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до Сокирянського районного суду Чернівецької області із позовом до управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Сокирянському районі Чернівецької області від 14 червня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Сокирянському районі Чернівецької області від 14 червня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представника відповідача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що в січні 2016 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

25.01.2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області листом №516/10 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, у зв'язку із відсутністю у позивача необхідного стажу.

22.03.2016 року Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за результатом розгляду скарги ОСОБА_4 було також прийняте рішення про відмову останній в призначенні пенсії за вислугу років.

Позивач вважає вказані відмови протиправними, а тому звернулась до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач має достатній стаж для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», адже позивачем не було вироблено встановленого мінімуму трудоднів з поважних причин.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців. При цьому особи, які народились по 30.06.1966 року, право на призначення пенсії за вислугу років мають після досягнення віку 50 років та за умови наявності необхідної вислуги років. Право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають особи, які набули спеціального стажу станом на 01.04.2015 року - не менше ніж 25 років або станом на 01.01.2016 року - не менше, ніж 25 років 6 місяців.

Перепік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Так, згідно вказаної Постанови, право на призначення пенсії за вислугу років мають, зокрема, вихователі дошкільних навчальних закладів та вчителі шкіл.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_4 остання з 16.01.1990 року по 01.07.1998 року працювала вихователем дитячого садочку, будучи членом колгоспу «Кулішівський».

Даний період роботи відповідачами не зарахований до спеціального трудового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, з посиланням на ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На думку відповідачів обчислення страхового стажу у вказаному періоді потрібно проводити за фактичною кількістю днів, відпрацьованих позивачем.

У статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховують роботу, яку виконували на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру та тривалості роботи і тривалості перерв. При цьому під час обчислення стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин установленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховують час роботи за фактичною тривалістю.

Колегія суддів зважає, що основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка. Якщо колгоспник не виробив обов'язкового мінімуму трудової участі у громадському господарстві з причин, які правління чи загальні збори колгоспників визнали поважними, адміністрація колгоспу має внести відповідні записи у трудову книжку.

Якщо немає рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників, або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини (у тому числі у зв'язку з народженням дитини) обчислення страхового стажу потрібно проводити за фактичною тривалістю відповідно до статті 56 Закону «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до довідки Сокирянського районного трудового архіву від 27.01.2015 року №109/1-30 ОСОБА_4 за час роботи в колгоспі з січня 1990 року по червень 1998 року повністю виконала встановлений мінімум трудової участі лише в 1992 році. При встановленому мінімумі трудової участі 300 трудоднів, ОСОБА_4 відпрацювала в 1990 році - 277; в 1991 році - 292; в 1993 році - 292; в 1994 році - 238; в 1995 році - 196; при встановленому мінімумі трудової участі 250 трудоднів, ОСОБА_4 відпрацювала в 1996 році - 89 трудоднів; в 1997 році - 4.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що відповідач провів обґрунтований та вірний розрахунок стажу позивача та обґрунтовано відмовив позивачу у призначенні пенсії згідно пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області задовольнити.

Постанову Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 листопада 2016 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е.С.