Справа № 826/26868/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 жовтня 2016 року № 826/26868/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа:Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_2
прозобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, третя особа: ОСОБА_2, в якому просить зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зміни до запису про право власності номер 6748744 щодо квартири, об'єкта житлової нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: змінити помилково зазначений у вказаному записі реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00 на реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, який був присвоєний вказаній квартирі, як об'єкту житлової нерухомості раніше. Також позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3 під час розгляду заяви ОСОБА_2 була допущена технічна помилка та відкрито на квартиру НОМЕР_1 що розташована за адресою: АДРЕСА_1 новий розділ та присвоєно вказаній квартирі реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, чим порушено вимоги п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2011 р. № 1141 «Про затвердження порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», відповідно до якого розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше.

Таким чином, як зазначає позивач, на один об'єкт нерухомого майна: квартиру НОМЕР_1 що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявилося відкрито два різні розділи.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні. Зазначив, що внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у разі виявлення помилкового відкритого розділу, не здійснюється. Скасування розділу можливе лише на підставі рішення суду та заяви заявника про скасування розділу. Окрім того прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в такій реєстрації є дискреційним повноваженням державного реєстратора.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомила. Пояснень по суті заявлених вимог не надала.

Зважаючи на неявку в судове засідання третьої особи, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

17.01.2014 р. за реєстровим № 79 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було посвідчено договір дарування 15/100 частки від 25/100 частини квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з однієї сторони, та ОСОБА_7 з іншої сторони.

Відповідно до вимог п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 приватним нотаріусом ОСОБА_4, як реєстратором, прийнято рішення про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на 25/100 частки квартири НОМЕР_1 що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та відкрито окремий розділ в реєстрі на вказану квартиру, якій присвоєно реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

14.08.2014 р. до реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернулась ОСОБА_2 із заявою про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на 11/100 частки квартири НОМЕР_1 що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Державним реєстратором реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 під час розгляду вказаної заяви ОСОБА_2 була зроблена технічна помилка та відкрито на квартиру НОМЕР_1 що розташована за адресою: АДРЕСА_1, новий розділ та присвоєно вказаній квартирі реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

При цьому, як зазначає позивач, вказаним державним реєстратором порушено вимоги п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2011 р. № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (надалі - Порядок № 1141), відповідно до якого розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше.

Таким чином на один об'єкт нерухомого майна, а саме: квартиру НОМЕР_1 що розташована за адресою: АДРЕСА_1, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно виявилось відкрито два різні розділи.

Відповідно до пункту 38 Порядку № 1141 у випадку допущення технічної помилки державний реєстратор вносить зміни до записів Державного реєстру прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав проводиться державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

12.10.2015 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, форма якої затверджена Наказ Міністерства юстиції України 17.04.2012 № 595/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 31.03.2015 № 465/5), в якій просила внести зміни до запису про право власності номер 6748744 щодо квартири, об'єкта житлової нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а саме: змінити помилково зазначений у вказаному записі реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00 на реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, який був присвоєний вказаній квартирі, як об'єкту житлової нерухомості раніше.

Листом № К-3642 від 26.10.2015 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві надано позивачу відповідь про відмову у внесенні вказаних вище змін. Однак в абзаці третьому вказаного вище листа відповідач визнає, що ним було помилково відкрито новий розділ.

Таким чином дії відповідача призвели до наявності двох різних відкритих розділів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що унеможливлює здійснення позивачем своїх прав щодо розпорядження належним їй на праві приватної власності майном, оскільки неможливо здійснити державну реєстрацію відчуження права власності стосовно такого об'єкту нерухомого майна.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст.2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація) це - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Відповідно до визначених ст. 8 Закону № 1952-IV повноважень, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч.1).

Повноваження державного реєстратора встановлені п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV до яких, зокрема, входить: прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно встановлені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 (надалі - Порядок N 868), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2014 р. ОСОБА_2 було подано заяву № 7782609 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на кімнату, що розташована у АДРЕСА_3, кімната 7 та відповідні документи.

Державним реєстратором було здійснено на виконання вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV пошук в Державному реєстрі прав інформації (відомостей) про державну реєстрацію прав на вказане вище нерухоме майно (квартиру).

Пунктом 94 Порядку № 868 визначено, що під час проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння адміністративного збору та/або перенесення відомостей із зазначених реєстрів до Державного реєстру прав.

За результатами здійснення пошуків у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором було встановлено відсутність відомостей в Державному реєстрі прав щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (інформація від 21.08.2014 індексний номер № 25853443, рішення № 15287895 від 21.08.2014), тобто пошук не виявив інформації щодо прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.01.2014 р. № 10017357, № 10020406 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, на підставі якого вже було відкрито розділ на нерухоме майно зареєстроване в розділі № 00.

Оскільки державним реєстратором не було виявлено відомостей в Державному реєстрі прав щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ним було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.08.2014 р. № 15287895 з відкриттям розділу.

Відповідачем не заперечується, що відкриття другого розділу було вчинено внаслідок допущеної державним реєстратором помилки.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.ч. 2- 4 ст. 27 Закону № 1952-IV у разі виявлення технічної помилки, допущеної у записах Державного реєстру прав, державний реєстратор у п'ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Заінтересована особа протягом п'яти робочих днів з дня отримання від державного реєстратора повідомлення про допущення технічної помилки у записах Державного реєстру прав повинна звернутися до нього із заявою про виправлення такої помилки.

Якщо виправлення технічної помилки може завдати шкоди чи порушити права та законні інтереси правонабувачів або третіх осіб, які використовували відповідні реєстраційні записи, державний реєстратор у п'ятиденний строк письмово повідомляє таких осіб про виправлення технічної помилки.

Процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури визначено Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 N 3502/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 р. за N 1429/20167 (надалі - Порядок N 3502/5).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.4- 2.6 розділу ІІ названого Порядку для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку з допущенням технічної помилки заявник подає документ, у якому виявлено технічну помилку, та копії документів, визначені у пункті 2.3 цього розділу.

Для внесення змін до записів Державного реєстру прав у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, право власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інші речові права та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, які не пов'язані з проведенням державної реєстрації прав, заявник подає документ, що є підставою для зміни відомостей, копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу, та документ про внесення плати за внесення змін до запису Державного реєстру прав.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що зміна записів проводиться у зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно, права власності та суб'єкта (суб'єктів) цього права, інших речових прав та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта (суб'єктів) цих прав, що містяться у Державному реєстрі прав, тобто при зміні певних ідентифікуючих його ознак, без зміни його реєстраційного номеру, а відтак, у разі виявлення помилково відкритого розділу, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно чинним законодавством не передбачено.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскільки державним реєстратором було допущено помилку, яка, у разі скасування помилково відкритого розділу про реєстрацію права власності за №00, може призвести до порушення прав ОСОБА_2, скасування рішення державного реєстратора повинно здійснюватися на підставі судового рішення із вирішенням питання щодо перенесення запису про реєстрацію права власності на відповідний об'єкт нерухомого майна, який перебуває у власності ОСОБА_2, до розділу із записом 00, який є вірним.

Разом із тим, суд не наділений повноваженнями зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення, оскільки, прийняття рішення за заявою позивача є виключною компетенцією відповідача.

Таким чином, позовні вимоги позивача про зобов'язання провести внесення змін до Державного реєстру прав є неналежно обраним способом захисту його прав, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню повністю.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук