Справа № 804/4611/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 р. Справа № 804/4611/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника позивача Паперняк О.В.,
представника відповідача-1: Капшук І.О.,
представника відповідача -2: Москаленко О.В.,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні відповідача -1: Шевцової С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросистем" до Дніпропетровської міської ради, Управління Держгеокадастру у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -1 - Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради про визнання протиправною відмови, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -
20 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросистем" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Дніпропетровської міської ради, Управління Держгеокадастру у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області, в якому просить суд:
Позовні вимоги заявлені до Дніпропетровської міської ради обґрунтовані тим, що остання допускає протиправну бездіяльність щодо розгляду заяв позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03.07.2014 та від 22.10.2014 по фактичному розміщенню будівель та споруд по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30 Б, орієнтовною площею 1,3500 га та про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03.07.2014 та від 22.10.2014 для завершення будівництва комплексу автосалонів з передпродажною підготовкою та технічним обслуговуванням автомобілів по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30 Б, орієнтовною площею 1,6500 га, а саме: у встановлений частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України строк не приймає рішення ані про надання позивачу дозволу на розробку проектів землеустрою стосовно двох вказаних вище земельних ділянок, ані про відмову у наданні вказаного дозволу. Окрім того, Дніпропетровська міська рада у листі від 12.07.2016 висуває позивачу незаконні вимоги для отримання останнім дозволу на розробку проектів землеустрою стосовно двох вказаних вище земельних ділянок, а саме: щодо необхідності врегулювання питання щодо пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста з Департаментом економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради. Згідно частини 3 статті 123 Земельного кодексу України підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Не прийняття Дніпропетровською міською радою одного із рішень, визначених ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, тримає позивача у невизначеності, а також позбавляє можливості оскаржити в судовому порядку відмову Дніпропетровської міської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. За вказаних обставин, бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду заяв позивача про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок є протиправною.
Позивач вважає, що єдиним способом захисту його порушених прав з боку Дніпропетровської міської ради є визнання протиправною бездіяльності Дніпропетровської міської ради щодо розгляду двох заяв (клопотань) позивача про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок та зобов'язання Дніпропетровської міської ради прийняти рішення про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок, з наступних причин. Враховуючи обставини щодо безпідставної та неправомірної бездіяльності міської ради у наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок, недоведеності міською радою існування передбачених законом підстав для відмови у наданні такого дозволу, позивач вважає, що суд повинен саме зобов'язати Дніпропетровську міську раду прийняти рішення про надання позивачу відповідного дозволу на розробку землевпорядної документації стосовно двох земельних ділянок, оскільки саме такий спосіб захисту порушених прав позивача забезпечить повне їх поновлення та унеможливить необхідність повторного звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.08.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №804/4611/16 та призначено її до розгляду на 30.08.2016.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 1 Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Представник Дніпропетровської міської ради (відповідача -2) у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог, вказуючи на те, що на стадії візування проектів рішень міської ради встановлено, що позивачу необхідно врегулювати питання щодо пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста з Департаментом економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради. Вказана інформація було доведена до позивача в листі Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради від 12.07.2016 № 5/7-52. Окремо, представник відповідача- 2 у судовому засіданні повідомив, що документи надані позивачем для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок повністю відповідають вимогам статті 123 Земельного кодексу України. Також, відповідач - 2 вказав на те, що суд не вправі прямо вказувати Дніпропетровській міській раді, яке саме рішення вона повинна прийняти за результатами розгляду документів позивача; повноваження Дніпропетровської міської ради приймати рішення про надання дозволу на розробку землевпорядної документації стосовно двох земельних ділянок є дискреційними повноваженнями органу місцевого самоврядування і суд, прийнявши рішення про зобов'язання відповідача - 2 прийняти вказані вище рішення, вийде за межі своєї компетенції, передбаченої КАС України.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 2 Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради, у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, вказуючи на те, що позивачем не забезпечено пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста згідно статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», незважаючи на те, що на земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна, який належить позивачу на праві власності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 2 у судовому засіданні повідомила суд про те, що документи надані позивачем для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок відповідають вимогам статті 123 Земельного кодексу України.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Щодо підсудності справи адміністративному суду, суд зазначає таке.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу надання дозволу на розробку землевпорядної документації стосовно двох земельних ділянок та з приводу отримання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Згідно правової позицій Верховного Суду України, яка викладена у постановах від 11.10.2016 року по справі № 21-1625а16 та від 19.01.2016 року по справі № 21-3690а15, при прийнятті рішення про надання дозволу на розробку землевпорядної документації орган місцевого самоврядування та/або орган виконавчої влади реалізує свої контрольні функції у сфері управління, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.
Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, яке у відповідності до Положення про управління (відділ) Держгеокадастру у місті, що затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.02.2015 № 14, є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади згідно Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, яке затверджено постановою Кабінету Мінфістрів України від 14.01.2015 року № 15, та здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру).
Таким чином, співвідповідач - Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, є органом державної влади, який в спірних правовідносинах стосовно видачі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснює владні управлінські функції.
Виходячи з фактичних обставин справи та згідно пояснень сторін та третьої особи судом не встановлено, що земельні ділянки, стосовно яких виник спір, передано іншій особі, з якою у позивача виник спір, або що при вирішенні цієї справи порушуються права третіх осіб на вказані земельні ділянки.
За вказаних обставин справа підсудна адміністративному суду.
У відповідності до частини 1 статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.
У відповідності до п.1 ч.2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача (ч.3 ст. 18 КАС України).
Враховуючи те, що позивачем заявлено позовні вимоги до співвідповідача -Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, яке є органом державної влади, то даний спір у відповідності до статті 21 КАС України підсудний окружному адміністративному суду.
У відповідності частини 2 статті 19 КАС України справа територіально підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
Стосовно позовних вимог до Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, суд зазначає таке.
Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області листом від 22.02.2016 №308/86-16 повідомило позивача про те, що Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області припинило повноваження щодо державної реєстрації прав (припинення прав) на земельні ділянки. Примірники документів, що посвідчують права на земельні ділянки, зареєстровані з 01.01.2013, не надходять до Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, тому визначитися із коефіцієнтом функціонального використання земельної ділянки не є можливим. Право власності або користування на земельну ділянку у Державному реєстрі земель м. Дніпропетровська за позивачем не зареєстровано. Для отримання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки позивачу необхідно надати копії правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
Згідно статті 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державних кадастрових реєстраторів інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених цим Законом, надається в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки має безпосередній доступ та користується відомостями з Державного земельного кадастру в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 166 Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, для отримання витягу з Державного земельного кадастру, довідки, заявник або уповноважена ним особа за дорученням власника земельної ділянки, або нотаріус відповідно до пункту 17 частини першої статті 34 Закону України "Про нотаріат" під час вчинення правочину щодо земельної ділянки подає Державному кадастровому реєстраторові або адміністраторові центру надання адміністративних послуг чи уповноваженій посадовій особі виконавчого органу органу місцевого самоврядування: 1) заяву (у паперовій або електронній формі) за формою згідно з додатком 42; 2) документ, що підтверджує оплату послуг з надання витягу з Державного земельного кадастру або довідки, що містить узагальнену інформацію про землі (території), або викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), або засвідченої копії документа Державного земельного кадастру та витягу з нього (крім випадків, визначених пунктом 165 цього Порядку); 3) документ, який підтверджує повноваження діяти від імені заявника (у разі подання заяви уповноваженою заявником особою).
Суд зазначає про те, що обов'язковим коефіцієнтом, зазначеним у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, та який суттєво впливає на розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, є коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки та який враховує відносну прибутковість видів економічної діяльності.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди земельної ділянки є, зокрема, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.
Саме з умов договору оренди землі державний кадастровий реєстратор проставляє у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки коефіцієнт, який за допомогою ГИС - технологій формує витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
За вказаних обставин, суд не знаходить правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог до Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області.
Стосовно позовних вимог, заявлених до Дніпропетровської міської ради, суд зазначає таке.
Позивач 03.07.2014 та 22.10.2014 звернувся до Дніпропетровської міської ради із заявою на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30 Б, орієнтовною площею 1,3500 га.
Також позивач 03.07.2014 та 22.10.2014 звернувся до Дніпропетровської міської ради із заявою на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва комплексу автосалонів з передпродажною підготовкою та технічним обслуговуванням автомобілів по вулиці Дніпросталівська (вул. Винокурова), 30 Б, орієнтовною площею 1,6500 га.
До заяв позивачем додано у тому числі і графічні матеріали щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Факт надходження вказаних вище звернень позивача до Дніпропетровської міської ради підтверджується штампами останньої на копіях звернень, які містяться у матеріалах справи.
Згідно з ч.2 ст.123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 3 статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.
Судом під час розгляду справи на підставі письмових доказів та пояснень відповідача -2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, встановлено, що Дніпропетровська міська рада у встановлений частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України строк, тобто протягом одного місяця з моменту надходження звернення позивача, не прийняла ані рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ані надала мотивованої відмови у його наданні, чим порушила вимоги ч.3 ст. 123 ЗК України.
Дніпропетровська міська рада 15.08.2014 направила позивачу листа за підписом Першого заступника міського голови В.А. Шебанова, в якому фактично повідомила про перелік документів, які необхідно надати для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою та про процедуру розгляду вказаних документів. Інформації про прийняте у відповідності до ч.3 ст. 123 ЗК України рішення вказаний лист не містив.
Також, у вказаному листі Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради повідомив, що позивачу необхідно врегулювати питання щодо пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста з департаментом економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради.
У відповідності до частини 2 статті 123 Земельного кодексу України Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Таким чином, пропозиція Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради стосовно необхідності врегулювати питання щодо пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста з департаментом економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради, як умова для розгляду Дніпропетровською міською радою проекту рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є незаконною.
Більш того, не прийняття Дніпропетровською міською радою одного із рішень, визначених ч.3 ст. 123 ЗК України, тримає позивача у невизначеності, а також позбавляє можливості оскаржити відмову Дніпропетровської міської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
За вказаних обставин, бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду заяв позивача про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок є протиправною.
Щодо строку оскарження бездіяльності Дніпропетровської міської ради, суд зазначає наступне.
У відповідності до частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд вважає бездіяльність Дніпропетровської міської ради триваючим порушенням прав та законних інтересів позивача з наступних причин.
В теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином (лист Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11).
Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді не виконання покладених на нього обов'язків (лист Міністерства юстиці України від 01.12.2003 N 22-34-1465).
Таким чином, Дніпропетровська міська рада із спливом місячного строку з моменту подання позивачем заяв (клопотань) шляхом протиправної бездіяльності, яка виразилася у не прийнятті одного із рішень передбачених ч. 3 ст. 123 ЗК України, щодня порушує права та законні інтереси позивача у вигляді не виконання покладених на Дніпропетровську міську раду обов'язків.
Окрім того, позивач довідався про протиправну бездіяльність відповідача - 2 лише з листа Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради від 12.07.2016 № 5/7-52.
За вказаних обставин суд вважає, що позивач не пропустив станом на момент подання позовної заяви строк звернення з позовом до адміністративного суду, передбачений частиною 2 статті 99 КАС України.
Судом під час розгляду справи та на підставі пояснень відповідача -2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, встановлено, що документи надані позивачем для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок повністю відповідають вимогам статті 123 ЗК України.
У матеріалах справи міститься повний перелік документів, який надавався позивачем для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок, резолюції Департаментів Дніпропетровської міської ради, а також проекти рішень Дніпропетровської міської ради по зверненням позивача, які надані відповідачем - 2 та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Судом на підставі вказаних вище документів встановлено, що підстав для відмови у наданні позивачу дозволів на розроблення проекту землеустрою стосовно двох земельних ділянок, які вказані у частині 3 статті 123 ЗК України, немає.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Частиною другою статті 162 КАС передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. У такому разі не відбувається перебирання непритаманних суду повноважень державного органу (за відсутності обставин для застосування дискреції), а здійснюється виконання судом власної компетенції з відновлення порушеного права.
Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті і 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що «спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення».

Враховуючи встановлені судом обставини щодо безпідставності та неправомірності бездіяльності Дніпропетровської міської ради у наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведення двох земельних ділянок, недоведеності Дніпропетровською міською радою існування передбачених законом підстав для відмови у наданні такого дозволу, суд вважає, що правильним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов'язання Дніпропетровської міської ради прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку землевпорядної документації стосовно двох земельних ділянок, оскільки саме такий спосіб захисту порушених прав позивача забезпечить повне їх поновлення та унеможливить необхідність повторного звернення до суду.

Суд також окремо наголошує на тому, що згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 11.10.2016 № 21-1625а16, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає в подальшому обов'язкового позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про зобов'язання Дніпропетровської міської ради прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» () на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,3500 га та зобов'язання Дніпропетровської міської ради прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» () на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва комплексу автосалонів з передпродажною підготовкою та технічним обслуговуванням автомобілів по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,6500 га.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню судом.

У відповідності до ч.3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст. 94 КАС України).

Керуючись ст.ст. 94, 158 - 163, 167, 186, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросистем" до Дніпропетровської міської ради, Управління Держгеокадастру у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -1 - Департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпропетровської міської ради про визнання протиправною відмови, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду заяви (клопотання) ТОВ «Агросистем» () про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03.07.2014 та від 22.10.2014 по фактичному розміщенню будівель та споруд по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,3500 га.

Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду заяви (клопотання) ТОВ «Агросистем» () про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 03.07.2014 та від 22.10.2014 для завершення будівництва комплексу автосалонів з передпродажною підготовкою та технічним обслуговуванням автомобілів по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,6500 га.

Зобов'язати Дніпропетровську міську раду прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» () на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівель та споруд по вулиці Дніпросталівській (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,3500 га.

Зобов'язати Дніпропетровську міську раду прийняти рішення про надання дозволу ТОВ «Агросистем» () на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва комплексу автосалонів з передпродажною підготовкою та технічним обслуговуванням автомобілів по вулиці Дніпросталівська (вул. Винокурова), 30Б, орієнтовною площею 1,6500 га.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Дніпропетровської міської ради на користь ТОВ «Агросистем» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 5512 ( п'ять тисяч п'ятсот дванадцять гривень) грн. 00 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 04 листопада 2016 року.

Суддя О.В. Царікова