Справа № 607/7359/15-а
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2016-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2016 Справа №607/7359/15-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді - Стельмащука П.Я.

за участю секретаря - Костиник О.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача та третьої особи - Яроша О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа - Тернопільський міський голова Надал Сергій Віталійович, про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який згодом уточнив, до Тернопільської міської ради, в подальшому в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача судом залучено Тернопільського міського голову Надала Сергія Віталійовича, про скасування розпорядження Тернопільського міського голови №34-к від 28.01.2015р. про звільнення позивача із займаної посади, поновлення позивача на роботі на посаді головного спеціаліста відділу молоді та спорту управління у справах сім'ї, молодіжної політики та спорту Тернопільської міської ради та стягнення з Тернопільської міської ради заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 28.01.2015р. по день ухвалення судового рішення.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що розпорядженням міського голови від 31.10.2014р. скорочено ряд посад у виконавчих органах Тернопільської міської ради. Зокрема, скорочено одну з двох посад головного спеціаліста відділу молоді та спорту. У зв'язку із скороченням даної посади, розпорядженням міського голови від 28.01.2015р. позивача звільнено із займаної посади, а іншого головного спеціаліста цього ж відділу ОСОБА_5 залишено на роботі. Позивач вважає, що його кваліфікація та продуктивність праці вищі, ніж у ОСОБА_5 Також при звільненні позивачу не було запропоновано іншу роботу. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, а порушене право просить відновити шляхом скасування розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позивач та його представник в судових засіданнях позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві та наданих суду усних поясненнях.

Представник відповідача та третьої особи в судових засіданнях позов заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях та наданих суду усних поясненнях, які зводяться до наступного. Відповідачем дотримано вимог чинного законодавства при звільненні позивача з роботи. Зокрема, звільняючи позивача з роботи у зв'язку із скороченням посади, відповідач керувався тим, що кваліфікація і продуктивність праці ОСОБА_5 є вищі, ніж у позивача. Щодо не пропонування позивачу іншої роботи, представник відповідача зазначає, що скорочення посад на підставі розпорядження міського голови від 31.10.2014р. було масовим (скорочено 35 штатних одиниць). За час з моменту ознайомлення позивача із розпорядженням про скорочення посад до звільнення позивача вакантних посад, враховуючи спеціальність та професію позивача, не було. Просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Згідно записів у трудовій книжці позивача, - 10.05.2011р. позивач призначений на посаду головного спеціаліста відділу спорту та туризму управління у справах сім'ї, молодіжної політики, спорту і туризму Тернопільської міської ради; - 10.05.2011р. присвоєно 13 ранг VI категорії посадової особи місцевого самоврядування та прийнято присягу; - 03.01.2012р. переведено на посаду головного спеціаліста відділу спорту управління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту; - 03.09.2012р. переведено на посаду головного спеціаліста відділу молоді та спорту цього ж управління; - 01.06.2013р. присвоєно 12 ранг VI категорії посадової особи місцевого самоврядування; 28.01.2015р. звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням посади, п. 1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України.

Розпорядженням Тернопільського міського голови №154-к від 23.04.2014р., у зв'язку із звільненням начальника відділу молоді та спортууправління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту, виконання обов'язків начальника цього відділу з 23.04.2014р. покладено на головного спеціаліста цього ж відділу ОСОБА_1.

Розпорядженням Тернопільського міського голови №319-к від 09.09.2014р. за неналежне виконання своїх службових обов'язків оголошено догану головному спеціалісту відділу молоді та спортууправління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту ОСОБА_1.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2016р. залишено без змін постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2016р. по справі №607/3013/15-а, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, міського голови міста Тернополя Надала Сергія Віталійовича про скасування розпорядження №319-к від 09.09.2014р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до розпорядження Тернопільського міського голови №386-к від 31.10.2014р. (п. 1.19.), в управлінні у справах сім'ї, молодіжної політики і спортускорочено одну штатну одиницю головного спеціаліста відділу молоді та спорту. Всього по відділах і управліннях міської ради скорочено 35 штатних одиниць.

Як вбачається із штатних розписів управління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту Тернопільської міської ради, затверджених Тернопільським міським головою 09.12.2013р. і 13.11.2014р. відповідно, до 01.11.2014р. в управлінні було передбачено дві посади головного спеціаліста відділу молоді та спорту, а з 01.11.2014р. одна посада.

Розпорядженням Тернопільського міського голови №34-к від 28.01.2015р. звільнено ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу молоді та спортууправління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту, з 28.01.2015р. у зв'язку із скороченням посади на підставі п. 1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги. Підстава: розпорядження міського голови від 31.10.2014р. №386-к «Про скорочення посад».

Згідно інформації відділу кадрового забезпечення Тернопільської міської ради від 24.04.2015р., ОСОБА_1, звільнений 28.01.2015р., та станом на 01.01.2015р. йому було: - присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування (VI категорія посад), - загальний стаж роботи в Тернопільській міській раді складав 3 роки 7 місяців 21 день, - застосовано дисциплінарне стягнення, а саме оголошено догану (09.09.2014р.). ОСОБА_5 працює в Тернопільській міській раді на посаді головного спеціаліста відділу молоді та спорту управління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту та станом на 01.01.2015р. їй: - присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування (VI категорія посад), - загальний стаж роботи в Тернопільській міській раді становить 5 років 6 місяців 11 днів.

В грудні 2013р., за високий професіоналізм у роботі, добросовісне виконання службових обов'язків та з нагоди професійного свята - Дня місцевого самоврядування, Тернопільська міська рада нагородила позивача ОСОБА_1 грамотою.

Також судом встановлено, що в грудні 2012 року та грудні 2014 року за високий професіоналізм у роботі, добросовісне виконання службових обов'язків та з нагоди професійного свята - Дня місцевого самоврядування ОСОБА_5, головному спеціалісту відділу молоді та спорту управління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту, оголошено подяки Тернопільського міського голови.

Розпорядженням Тернопільського міського голови №415-к від 21.11.2014р., враховуючи особистий вклад в загальні результати роботи у листопаді 2014 року, премійовано працівників виконавчих органів міської ради за листопад 2014 року за фактично відпрацьований час в межах фонду оплати праці, визначеного в процентному співвідношенні до посадового окладу. Так згідно додатку до цього розпорядження, премія головного спеціаліста ОСОБА_5 склала 75%, а ОСОБА_1 - 0%.

За результатами роботи за грудень 2014р. премія ОСОБА_5 склала 75%, а ОСОБА_1 - 0% (Розпорядження Тернопільського міського голови №452-к від 22.12.2014р.).

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_5, - 23.02.2004р. призначена на посаду старшого інспектора архівного відділу Тернопільської міської ради; - 01.03.2005р. переведено на посаду провідного спеціаліста відділу земельних ресурсів; - 01.03.2005р. присвоєно 13 ранг VI категорії посадової особи місцевого самоврядування та прийнято присягу; - 19.08.2005р. переведено на посаду головного спеціаліста департаменту економіки; - 30.11.2006р. звільнено із займаної посади у зв'язку з реорганізацією виконавчих органів міської ради (п. 1 ст. 40 КЗпП України); - з 28.09.2007р. працювала на посадах державного податкового інспектора Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції, звільнена 26.03.2012р. в порядку переведення на роботу в Єдиний дозвільний центр Тернопільської міської ради на підставі п. 5 статті 36 КЗпП України; - 27.03.2012р. призначена на посаду державного адміністратора відділу «Єдиний дозвільний центр» Тернопільської міської ради, присвоєно 12 ранг VI категорії посадової особи місцевого самоврядування; - 03.05.2012р. переведено у відділ обліку та фінансового забезпечення на посаду головного спеціаліста бухгалтера на період відсутності основного працівника; - 17.08.2012р. переведено на посаду головного спеціаліста відділу молоді та спорту управління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту; - 01.04.2014р. присвоєно 11 ранг VI категорії посадової особи місцевого самоврядування.

30.06.2004р. ОСОБА_5 отримала диплом (з відзнакою) Тернопільської академії народного господарства та здобула кваліфікацію магістра з обліку та аудиту.

Листом №858/05 від 02.03.2016р. Тернопільський національний економічний університет повідомив, що у 2013 році ОСОБА_1 поступав на заочну форму навчання до магістратури ТНЕУ відповідно до направлення міської ради. ОСОБА_1 склав іспити та не пройшов за конкурсом. У 2014 році ОСОБА_1 відповідно до направлення міської ради успішно склав іспити та був зарахований на навчання (наказ ТНЕУ №578-ст від 01.08.2014р.). Через відсутність державного фінансування студента відраховано (наказ №52-ст від 06.02.2015р.).

При цьому листом від 11.04.2016р. за №1403/05 Тернопільський національний економічний університет надіслав інформацію про перелік посадових осіб Тернопільської міської ради, які за направленням ради протягом 2013-2015 років навчались в магістратурі ТНЕУ. У цьому переліку ОСОБА_1 немає.

А також листом від 23.05.2016р. відділ кадрового забезпечення Тернопільської міської ради повідомив, що договір про направлення ОСОБА_1 на навчання у магістратуру Тернопільського національного економічного університету за спеціальністю «Державна служба» з Тернопільською міською радою не укладався.

Окрім того, суд встановив, що згідно протоколу №7 засідання конкурсної комісії Тернопільської міської ради, комісія вирішила рекомендувати міському голові призначити ОСОБА_7 на посаду начальника відділу молоді та спорту управління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту.

Засіданню комісії передувало оголошення про конкурс на заміщення вакантної посади начальника цього відділу. До претендентів серед інших ставились вимоги про повну вищу освіту за спеціальністю відповідного професійного спрямування і про стаж роботи на керівних посадах: на службі в органі місцевого самоврядування або в органах виконавчої влади не менше 3-х років та в інших фізкультурно-спортивних організаціях не менше 4 років.

Розпорядженням Тернопільського міського голови №406-к від 19.11.2014р. призначено ОСОБА_7 на посаду начальника відділу молоді та спорту управління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту.

Листом від 28.03.2016р. відділ кадрового забезпечення Тернопільської міської ради інформував, що відповідно з документами про освіту ОСОБА_1, він отримав повну вищу освіту за спеціальністю «облік і аудит» та здобув кваліфікацію магістра з обліку і аудиту. З 30.10.2014р. по дату звільнення ОСОБА_1 (28.01.2015р.) вакантні посади в Тернопільській міській раді, з кваліфікаційними вимогами «магістр з обліку і аудиту» за спеціальністю «облік і аудит» були відсутні.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних мотивів.

Відповідно до статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Пунктом 2 ч. 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Пунктом 19 цієї ж Постанови ПВСУ передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що згідно розпорядження №34-к від 28.01.2015р. позивача звільнено з роботи із посиланням на п. 1статті 40 та статтю 44 КЗпП України.

Згідно п. 1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до розпорядження Тернопільського міського голови №386-к від 31.10.2014р. (п. 1.19.), в управлінні у справах сім'ї, молодіжної політики і спортускорочено одну штатну одиницю головного спеціаліста відділу молоді та спорту. Всього по відділах і управліннях міської ради скорочено 35 штатних одиниць. Відділом кадрового забезпечення Тернопільської міської ради проведено зміни в штатних розписах, у тому числі в штатному розписі управління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту, а також ознайомлено працівників з даним розпорядженням.

Згідно статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Також судом встановлено, що звільнення працівників на підставі розпорядження 31.10.2014р. було масовим, скорочено 35 штатних посад. Позивач був завчасно (більше, ніж за 2 місяці, розпорядження про скорочення посад 31.10.2014р., звільнення - 28.01.2015р.) попереджений про наступне вивільнення.

Довідкою від 28.03.2016р. за №49/03-к/1 відділ кадрового забезпечення Тернопільської міської ради інформував, що з 30.10.2014р. по дату звільнення ОСОБА_1 (28.01.2015р.) вакантні посади в Тернопільській міській раді, з кваліфікаційними вимогами «магістр з обліку і аудиту» за спеціальністю «облік і аудит» були відсутні.

Посаду начальника відділу молоді та спорту управління у справах сім'ї, молодіжної політики і спорту позивачу не могло бути запропоновано, так як позивач не відповідав вимогам до цієї посади, а саме у позивача відсутній стаж роботи на керівних посадах: на службі в органі місцевого самоврядування або в органах виконавчої влади не менше 3-х років та в інших фізкультурно-спортивних організаціях не менше 4 років.

Таким чином, у відповідача мало місце скорочення штату працівників і при звільненні було дотримано вимог статті 49-2 КЗпП України.

Стосовно дотримання при звільненні вимог статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі, суд зазначає наступне.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Тобто першочерговим при визначенні працівника, у якого є переважне право на залишення на роботі, є встановлення у нього більш високої кваліфікації і продуктивності праці.

Зібрані судом по даній справі докази вказують на те, що відповідач правильно визначив працівника, у якого є більш висока кваліфікація і продуктивність праці (ОСОБА_5).

А саме, наявність у ОСОБА_5 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування, а в позивача 12 ранг. У ОСОБА_5 дві подяки міського голови, у позивача одна грамота. ОСОБА_5 працює у Тернопільській міській раді без дисциплінарних стягнень, позивачу 09.09.2014р. оголошено догану за неналежне виконання своїх службових обов'язків. За результатами роботи за листопад, грудень 2014 року ОСОБА_5 премійована, позивач - ні. У ОСОБА_5 диплом про вищу освіту з відзнакою, у позивача без відзнаки.

Виконання позивачем обов'язків начальника відділу нівелюється отриманою ним за цей період доганою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

В сукупності викладені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні, спростовують обґрунтування позивача щодо наявності у нього вищої кваліфікації і продуктивності праці, ніж у ОСОБА_5

А тому, суд прийшов до висновку, що при звільненні у позивача не було переважного права перед ОСОБА_5 на залишення на роботі.

Щодо посилання сторін на безперервний стаж роботи у відділі та навчання позивача без відриву від виробництва в ТНЕУ, суд не бере їх до уваги, так як дані обставини відносяться до пунктів 3 і 4 ч. 2 статті 42 КЗпП України, які враховуються лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

На момент звільнення позивача у ОСОБА_5 була більш висока кваліфікація і продуктивність праці, а тому стаж роботи працівників і навчання позивача у ВУЗі правового значення не мають.

Таким чином, суд дійшов до переконання, що при винесенні розпорядження №34-к від 28.01.2015р. було дотримано вимог п. 1 статті 40, статті 42, статті 49-2 КЗпП України, у задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження та поновлення на роботі слід відмовити.

Також слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як дана вимога є похідною від перших двох вимог, у задоволенні яких відмовлено

На підставі статті 94 КАС України, так як у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 5-11, 69-72, 100, 122, 158-163, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа - Тернопільський міський голова Надал Сергій Віталійович, про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук