Справа № 826/3612/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 листопада 2016 року № 826/3612/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. при секретарі судового засідання Дробчак М. В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Людмили Леонідівни, Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Людмили Леонідівни та просить суд визнати дії державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Людмили Леонідівни щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно протиправними; зобов'язати державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Людмилу Леонідівну здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.03.2016 залучено до участі у вирішення справи в якості другого відповідача Головне територіальне управління юстиції у місті Києві.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на недбалість державного реєстратора, а дії щодо зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень протиправними.

Крім цього, позивач у позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності.

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За таких обставин, судом на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Разом з цим, в подальшому представником Головного територіального управління юстиції у місті Києві подано письмові заперечення на позовну заяву з копією матеріалів реєстраційної справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Згідно картки прийому заяви №21170235 судом вбачається, що, зокрема, ОСОБА_1 подала до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Вказана заява зареєстрована 07.07.2015 за реєстраційним номером №11307831.

Відповідно до матеріалів реєстраційної справи позивачем було долучено до зазначеної вище заяви наступні документи: копію паспорту громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, рішення суду, серія та номер: 2-3712, виданий 13.12.2011, видавник: Подільський районний суд міста Києва та технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 07.12.2012, видавник: Київське бюро технічної інвентаризації.

14.05.2015 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Людмилою Леонідівною прийнято рішення №21292801 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Зазначене рішення прийнято з мотивів уникнення подвійної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна та запобігання порушення прав власника майна, оскільки під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 07.05.2015 за реєстраційним номером №11307831 встановлено відсутність у повному обсязі документів необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вказане, відповідачем направлено запит до Подільського районного суду міста Києва у зв'язку з відсутністю рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Крім того, скеровано запит до Київського міського бюро технічної інвентаризації щодо надання інформації про реєстрації об'єкта нерухомого майна.

Матеріалами справи підтверджено, що рішення державного реєстратора №21292801 від 14.05.2015 отримано ОСОБА_1 02.07.2015.

В подальшому, 11.06.2016 позивачем було додатково надано відповідачу до первинно поданих документів згідно картки прийому заяви №211702 заочне рішення Подільського районного суду від 13.12.2011 та інформаційну довідку БТІ від 26.05.2015.

Рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Людмили Леонідівни №22423878 від 26.06.2015 повторно зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Вказане рішення мотивовано тим, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 13.12.2011 №2-3712/11.

Як слідує з матеріалів реєстраційної справи, державним реєстратором направлялися запити до Подільського районного суду міста Києва з метою отримання інформації щодо набрання законної сили та оскарження заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 13.12.2014 №2-3712/11 (запит №11307831 від 26.06.2015, запит від 05.02.2016 №11307831.

Листом №1/291/2016 від 14.03.2016 Подільський районний суд міста Києва надав відповідачу запитувану ним інформацію.

Рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києві Гриценко Людмили Леонідівни №28898393 від 23.03.2016 відновлено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем було порушено строки розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а дії державного реєстратора є недбалістю, яка зокрема, полягає в порушенні положень про обов'язковість судового рішення.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Водночас, процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна врегульовано Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.20163 №868 (далі - Порядок №868).

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 3 Закону №1952-IV).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8 1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

В той же час, аналогічне право державного реєстратора на встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї закріплено п. 15 Порядку №868.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Аналіз вказаного свідчить, що при розгляді заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор вчиняє певні дії щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

При цьому, в контексті п. 2 ч. 2 ст. 9, п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону №1952-IV державний реєстратор має право прийняти рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення (ч. 5 ст. 15 Закону №1952-IV).

В силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону №1952-IV у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Відповідно до п. 16 Порядку №868 у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення (ч. 2 ст. 22 Закону №1952-IV).

Як вже було зазначено підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було уникнення подвійної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна та запобігання порушення прав власника майна, оскільки під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 07.05.2015 за реєстраційним номером №11307831 встановлено відсутність у повному обсязі документів необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 9 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

З вказаного слідує, що державний реєстратор реалізує свої повноваження щодо прийняття рішень у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень, тобто прийняття відповідних рішень самостійно, за наявності на те підстав, що визначені чинним законодавством.

Тобто, на думку суду, особа, яка вважає наявним порушення її права та охоронюваного законом інтересу, за наслідком прийняття відповідного рішення державним реєстратором з метою його відновлення не позбавлена права оскаржити останнє у встановленому законом порядку.

Натомість, як вбачається з позовних вимог, позивачем не оскаржуються рішення державного реєстратора щодо зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

При цьому, ОСОБА_1 у позовних вимог не конкретизовано, які саме дії державного реєстратора нею оскаржуються.

Разом з цим, суд звертає увагу, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, при розгляді справи по суті необхідно встановити факт порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень та застосувати ефективний спосіб їх відновлення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гриценко Людмили Леонідівни від 23.03.2016 №28898505 вирішено провести державну реєстрацію права власності на садовий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, за суб'єктом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Таким чином, за підсумком наведеного судом не вбачається наявність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя В.І. Келеберда