Справа № 415/7233/15-а
Суддя: Бойко С. Л.
Дата ухвалення: 2016-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/7233/15-а
Провадження № 2-адр/415/3/16
П О С Т А Н О В А

(ДОДАТКОВА)

Іменем України

03.10.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі Тимофієвій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську питання про винесення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення в порядку ст. 168 КАС України, в якій зазначила, що постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 22.12.2015 № 415/7233/15-а повністю задоволений позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м. Лисичанську про визнання неправомірними дій та поновлення виплати належних їй пенсійних виплат з 01.02.2015.

Суд, розглянувши у судовому засіданні вимоги щодо поновлення виплат призначеної позивачці раніше пенсії, дійшов до висновку, що управління Пенсійного фонду у м. Лисичанську не має права вимагати додаткових документів та зобовязаний виплачувати раніше призначену пенсію у порядку, встановленому Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не в порядку, встановленому для призначення та виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам.

У своєму позові, зокрема, позивачка зазначала, що пенсію вона отримувала на картковий рахунок у відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» (ЮніКредітБанк) та просила поновити виплату на цей самий рахунок: особовий рахунок № 67 в ПАТ «Укрсоцбанк» (Юні ОСОБА_4, відділення у м. Сєвєродонецьку), р/р банку 0006, код банку 00039019, але суд, вирішуючи питання про право, не визначив способу виконання судового рішення.

07.04.2016 на адресу ВДВС ГТУ юстиції у Луганській області позивачкою була направлена заява про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 06.04.2016 № 415/7233/15-а, виданим Лисичанським міським судом, про зобовязання Управління Пенсійного фонду України у м. Лисичанську поновити з 01.02.2015 виплату належних ОСОБА_3 пенсійних виплат.

28.07.2016 на адресу позивачки надійшла копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.07.2016 у звязку з фактичним та в повному обсязі виконанням рішення суду, але станом на 01.08.2016 на зазначений вище рахунок не зараховано жодної копійки.

Також у заяві позивачка зазначила, що посадові особи УПФУ у м. Лисичанську повідомили, що належні їй виплати нараховані та вони знаходяться на окремому рахунку, з якого можуть бути зараховані тільки на розрахунковий рахунок, відкритий у відділенні Ощадного банку України, у свою чергу відділення Ощадного банку може відкрити такій рахунок лише за наявності довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивачка зазначає, що суть її позову, який був задоволений судом, полягала у тому, щоб пенсійні виплати були поновлені у встановленому Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не в порядку, встановленому для призначення та виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, тому дії (бездіяльність) посадових осіб боржника, які знов таки вимагають від неї додаткових документів та вчинення дій (щодо отримання довідки переселенця, відкриття додаткового банківського рахунку) роблять неможливим виконання рішення суду та нівелюють суть самого рішення.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, просила заяву про ухвалення додаткового судового рішення розглядати у її відсутність.

Представник Управління ПФУ у м. Лисичанську у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду письмові заперечення.

Відповідно до ч.3 ст.168 КАС України, суд ухвалює додаткове судове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду питання.

Суд, дослідивши надані документи, матеріали судової справи № 415/7233/15-а та висновки суду, викладені у постанові від 22.12.2015, вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 168 КАС України суд за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи, може прийняти додаткову постанову про встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 22.12.2015 № 415/7233/15-а повністю задоволений позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м. Лисичанську про визнання незаконними дій та поновлення виплати належних пенсійних виплат з 01.02.2015.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_5 України в Україні визнається і діє принципи верховенства права.

ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 19 ОСОБА_5 України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України.

ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії.

Виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту (п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 92 ОСОБА_5 України).

Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання та відносяться до категорії підзаконних.

У той час як Закон України від 09.07.2003 N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( далі Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом і відповідно до статті 85 цього Закону, пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Відповідно до статті 4 Закону № 1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Стаття 5 Закону № 1058 визначає, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначається, зокрема: порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством (ч. 1 ст. 47 Закону N 1058).

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1058 визначений виключний перелік підстав, за якими виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється.

З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача на постанови Кабінету Міністрів України, прийняті вже після призначення пенсії ОСОБА_3, та які регулюють питання призначення та виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам, якою не є позивачка.

Щодо посилання представника відповідача на Постанову КМУ №637 від 05.11.2014 р. «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», суд зазначає наступне.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 N8 "Про незалежність судової влади" визначено, що відповідно до статей 8 та 22 ОСОБА_5 України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_5 України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися ОСОБА_5 України як актом прямої дії.

Виключно Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами передбаченими ст. 7 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» одними з яких є: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Отже право громадян на отримання пенсійних виплат та на визначений пенсіонером банківський рахунок за змістом вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є невідємним і гарантованим, а належним субєктом, що забезпечує виплату пенсії є саме уповноважений територіальний відділ ПФУ.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 р. «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» визначено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України". Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором; призначені починаючи з 1 травня 2016 р. внутрішньо переміщеним особам соціальні виплати, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, виплачуються через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"; починаючи з 1 липня 2016 р. виплата соціальних виплат за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"; для ідентифікації одержувачів соціальних виплат, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати їм соціальних виплат здійснюється емісія платіжних карток із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису. Для одержувачів пенсій така картка одночасно є пенсійним посвідченням.

Отже запроваджений порядок поновлення виплати пенсії обмежує права визначеної категорії громадян на вибір банківської установи для отримання пенсії.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування ОСОБА_5 України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року розяснено, що, виходячи із зазначеного у ст. 8 ОСОБА_5 України принципу верховенства права, конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. При цьому судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. Судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного органу підлягають оцінці на відповідність як ОСОБА_5, так і Закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить закону, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 (зі змінами та доповненнями) «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, вказаною постановою Кабінету Міністрів України передбачено обмеження у реалізації громадянами прав на вибір банківської установи для отримання пенсій, гарантованих ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: отримання пенсійних та інших соціальних виплат лише через рахунки, відкриті в установах ПАТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до ст. 46 ОСОБА_5 України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_5 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_5 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_5 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_5 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_5 України гарантується.

Згідно ст. 19 ОСОБА_5 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_5 та законами України.

Відповідно до статей 21, 22 ОСОБА_5 України, конституційні права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод не допускається.

Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена. Конституційний принцип правової держави вимагає від неї утримуватися від обмеження загальновизнаних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі прав пенсіонерів на отримання пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що зазначено у рішеннях №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року та № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року) повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою ОСОБА_5 та закони України видокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать й пенсіонери, яким пенсія призначається згідно Закону.

У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів статтею 22 ОСОБА_5 України не допускається.

Згідно ст. 92 ОСОБА_5 України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, а також основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України, а тому питання як виплати, так і припинення виплати пенсії, є також предметом виключно законів України.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За загальними засадами й сутністю верховенства права норми Законів України є пріоритетними перед урядовими нормативними актами й мають вищу юридичну силу.

При визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності суди керуються ОСОБА_5 України як актом прямої дії.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Згідно ст. 3 ОСОБА_5 України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_5 України (ст. 64 ОСОБА_5 України).

З огляду на це, постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилається представник відповідача, а саме № 637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», не є законом, а тому цей підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Право на обмеження конституційних прав громадян, вказаними нормами законів Кабінету Міністрів Верховною Радою України не надано.

З огляду на викладене, судом під час розгляду позову ОСОБА_3 всебічно та повно встановлені обставини справи та з урахуванням норм діючого законодавства ухвалено рішення про зобовязання Управління ПФУ у м. Лисичанську продовжувати виплату раніше призначеної пенсії.

При цьому, судом не було визначено способу виконання рішення, що призвело до неможливості виконання судового рішення та привело до порушення права позивачки на отримання пенсійного забезпечення.

Перерахування належних пенсійних виплат виключно на розрахунковий рахунок у відділенні Ощадного банку України є обмеженням права позивачки на отримання пенсійних виплат у встановленому раніше порядку, визначеному Законом № 1058, оскільки пенсіонер за віком, яким є позивачка, наполягає на власному виборі установи банку, через яку бажає отримувати пенсійні виплати, і таке право гарантоване їй нормативно-правовими актами, що мають найвищу юридичну силу, на час розгляду справи існує механізм для перерахунку пенсійних виплат позивачці відповідачем через установу ПАТ «Укрсоцбанк».

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст. 2, п. 2 ч. 1 ст. 168 КАС України, ст. 1, 4, 5, 47, 49 Закону України від 09.07.2003 N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалити додаткове судове рішення, яким встановити спосіб і порядок виконання постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 22.12.2015 № 415/7233/15-а, а саме: зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Лисичанську поновити з 01.02.2015 року виплату ОСОБА_3 (рег. номер НОМЕР_1) пенсійних виплат, шляхом зарахування коштів на особовий рахунок № 67 в ПАТ «Укрсоцбанк» (Юні ОСОБА_4, відділення у м. Сєвєродонецьку), р/р банку 0006, код банку 00039019.

Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії додаткової постанови.

Головуючий - суддя: С.Л. Бойко