Справа № 359/5886/16-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/5886/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Муранова - Лесів І.В.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А
26 жовтня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Ісаєнко Ю.А.;
суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,
за участю секретаря: Левченка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про встановлення факту, визнання протиправним рішення від 17.03.2016 №6360, зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із адміністративним позовом до Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив суд встановити факт, що під час виконання трудових обов`язків в ПМК-55 він, як машиніст екскаватора, перебував з 28.07.1986 по 31.07.1986 у відрядженні в зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на землях колгоспу ім. Мічуріна, с. Дитятки на дільниці рекультивації кар`єрів, який розташований п. р. Вересня на південно західній окраїні бригадного села Терехів, яке в 1986 році було віднесено до зони відчуження; визнати протиправним рішення від 17.03.2016 №6360 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язати відповідача зарахувати в пенсійний стаж роботу з 28.07.1986 по 31.07.1986; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту набуття права на неї, з 22.02.2016.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2016 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2016 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв`язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про встановлення факту щодо виконання позивачем трудових обов`язків з 28.07.1986 по 31.07.1986 в ПМК-55, як машиніст екскаватора, з перебуванням у відрядженні в зоні відчуження, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до положень статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно пункту 1 частини першої статті 3 зазначеного Кодексу справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Положеннями статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Положеннями статті 256 ЦПК України передбачені випадки, коли суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, частиною першою визначені факти, які підлягають розгляду судом та встановленню. Частиною другою передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, а ні встановлення юридичних фактів.
Відповідно до частини першої статті 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтею 157 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідні вимоги про встановлення факту підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог про встановлення факту, а провадження у справі закриттю.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в інший частині задоволених позовних вимог колегією суддів встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач 21 січня 2016 року звернувся до відповідача щодо призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Проте, рішенням Бориспільского об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 17 березня 2016 року №6360 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки період роботи в зоні відчуження не підтверджено первинними документами.
Задовольняючи позов в цій частині вимог, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, виходив з наступного.
Відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали з 01.07.1986 по 31.12.1986 у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 5 років.
Отже при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для підтвердження періоду роботи в населеному пункті чи об`єкті, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, надаються, у разі наявності, довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, та, у разі її відсутності, інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Судом першої інстанції встановлено, що у 1986 році позивач працював машиністом на екскаваторі в ПМК-55 тресту «Київводбуд» (в подальшому було перереєстроване в орендне підприємство ПМК 55 на підстав рішення виконкому Бориспільської міської ради від 15.12.1992 №252, а останнє 21.06.1994 перереєстроване в акціонерне товариство закритого типу ПМК-55 та 04.01.2012 в Приватне акціонерне товариство «ПМК №55»).
Згідно довідки Приватного акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №55» від 30.12.2013 №222 (форми №122) позивач у період з 28 липня 1986 року по 31 липня 1986 року працював в зоні відчуження.
Також, перебування позивач в зоні відчуження підтверджується списком робітників, які приймали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 30-км зоні, згідно якого позивач у період з 28.07.1986 по 31.07.1986 виконував роботи в с. Терехові, об`єкт «Дитятки», та табелем розрахунком за липень 1986 року.
Згідно листа Акціонерного товариства «Пересувна механізована колона №55», що адресоване Київської облдержадміністрації, підприємство направляло в зону відчуження своїх працівників з метою надання допомоги в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; серед працівників був ОСОБА_1 , машиніст екскаватора, який з 28.07.1986 по 31.07.1986 працював на землях колгоспу ім. Мичуріна, с. Дитятки на дільниці рекультивації кар`єрів, який розташований в п.р. Вересня на південно західній окраїні бригадного села Терехів, яке в 1986 році було віднесено до зони відчуження. У зв`язку із наведеним, на підставі наказу ПМК 55 об`єднання «Київводстрой» від 04 листопада 1992 року №116, позивачу виплачувалась доплата за участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. №106, с. Терехів Чорнобильського району Київської області належить до зони відчуження.
Крім того, відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно частини першої статті 15 зазначеного Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» і «Постраждалий від Чорнобильської катастрофи» (категорії 1, 2, 3 серії А) без відмітки про перереєстрацію, передбачену у абзаці першому пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. №135, з тимчасовими вкладками затвердженого цією постановою зразка для осіб, які станом на 1 жовтня 1998 р. не отримали відповідної довідки у Державному галузевому архіві Міністерства оборони, вважаються чинними до 1 травня 1999 року.
Тому, те, що позивач перебував у зоні відчуження та виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджується також відповідним посвідченням Серії НОМЕР_1 від 14.10.1998 року (категорія 3), в якому на правій стороні по діагоналі зліва направо проставлено штамп «Перереєстровано».
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач працював у зоні відчуження з 28.07.1986 року по 31.07.1986.
При цьому, колегія суддів зауважує, що згідно оскаржуваного рішення та апеляційної скарги, відповідач не оспорює пенсійний вік позивача, на його думку позивачем не надані документи, які підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправним та скасував рішення від 17 березня 2016 року №6360 про відмову у призначенні пенсії, оскільки позивач у період з 28.07.1986 по 31.07.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в с. Терехів Чорнобильського району Київської області, яке належить до зони відчуження.
Відповідно, суд першої інстанції правомірно зобов`язав відповідача призначити та виплачувати пенсію зі зменшенням пенсійного віку з 22.02.2016, та зарахувати до страхового стажу період участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до частини 1 статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції в цій частині вимог ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 160, 198, 203, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
Апеляційну скаргу Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити частково.
Скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2016 року в частині задоволених позовних вимог про встановлення факту щодо виконання трудових обов`язків з 28.07.1986 по 31.07.1986 в ПМК-55 тресту «Київвобуд» ОСОБА_1 , як машиністом екскаватора, з перебуванням протягом 4 (чотирьох) днів у відрядженні в зоні відчуження, та провадження у справі в цій частині закрити.
В інший частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено 31.10.2016 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.