Справа № 520/9502/16-а
Суддя: Куриленко О. М.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9502/16-а
Провадження № 2-а/520/528/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого суді ОСОБА_1

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання рішення протиправним та скасування, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09.08.2016 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом та просила ухвалити постанову, якою визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області, що виявилася у залишенні без розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24. Визнати протиправним та скасувати п. 1.48 рішення ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 478-VІІ від 24.03.2016 року «Про скасування окремих рішень ОСОБА_3 сільської ради від 18.12.2014 року про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва». Зобовязати ОСОБА_3 сільську раду Овідіопольського району Одеської області: розглянути та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24; прийняти рішення про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,06 га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24 (кадастровий номер :02:002:2254). Судові витрати покласти на відповідача по справі.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням ОСОБА_3 сільської ради № 2163-VI від 18.12.2014 року їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,06 га на території с. Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту) за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24.

На виконання цього рішення позивач замовила в ліцензованій землевпорядній організації проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки, а також отримала усі необхідні погодження проекту в установленому чинним законодавством порядку.

Однак, звернувшись до відповідача із відповідною заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність, позивач досі не отримала від відповідача ніякої відповіді, що є грубим порушенням вимог ч. 9 ст. 118 земельного кодексу України. Тому вважає, з метою дотримання вимог чинного законодавства України, що відповідач зобов'язаний розглянути на найближчій сесії проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки

Позивач стверджує, що в усному порядку їй було повідомлено прийняття ОСОБА_3 сільською радою оскаржуваного рішення № 478-VII від 24.03.2016 р. про скасування окремих рішень ОСОБА_3 сільської ради від 18.12.2014 р. про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, яким було скасовано й рішення ОСОБА_3 сільської ради № 2163-VI від 18.12.2014 р. про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином позивач вважає, що п. 1.48 рішення ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 478-VІІ від 24.03.2016 року прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання передання земельних ділянок у власність, цільового призначення земель, основ містобудування та містобудівної діяльності, і одночасно цим рішенням порушено охоронювані її права та інтереси, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того пояснила, що ОСОБА_3 сільська рада Овідіопольського району Одеської області не надала позивачеві обґрунтованої письмової відповіді з зазначенням мотивів та підстав для відмови у безоплатній передачі у приватну власність земельної ділянки.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що оскаржуване рішення відповідає нормам діючого законодавства України. Крім того, пояснив, що ставить під сумнів дійсність висновку Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеській області від 02.06.2015 року № 32-1520-0.12-6731/2-15, а також висновку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 16 липня 2015 року № 786-15. Більш того зазначає, що позивачем порушено строк позовної давності для звернення до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та ЗК України.

У судовому засіданні встановлено, що 08 грудня 2014 року позивач звернулась до ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею до 0,06 га на території с. Кароліно-Бугаз (в залежності від фактичної можливості згідно з детальним планом забудови території).

Суд зазначає, що перелік документів, необхідних для розгляду клопотання про виділення конкретної земельної ділянки, визначається в залежності від характеристик конкретної земельної ділянки - її місця розташування, розмірів, наявність попередніх рішень про надання її у власність чи у користування, наявність на ній будівель, тощо.

18.12.2014 року рішенням ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 2163-VI позивачеві ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,06 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради в межах населеного пункту с. Кароліно-Бугаз, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24 (за рахунок земель рекреаційного призначення, що не надані у власність або користування, на яких, відповідно до затвердженої у встановленому законом порядку містобудівної документації, передбачено розміщення земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва).

Пунктом 2 цього рішення позивача було зобов'язано:

«2.1. Замовити за свій рахунок та на власний розсуд у суб'єкта господарювання, що відповідно до закону має право на виконання робіт із землеустрою, розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на підставі пункту 1 цього рішення.

2.2. Погоджені установленому законом порядку проекти землеустрою подати на розгляд ОСОБА_3 сільської ради для їх затвердження та прийняття рішень про передачу земельних ділянок у власність».

На виконання вимог пункту 2 вказаного рішеня ОСОБА_3 сільської ради від 18.12.2014р. позивач замовила в ліцензованій землевпорядній організації ТОВ «ІМПЕРІАЛ-777» проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

16 березня 2016 року було складено та підписано акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до яких було встановлено та закріплено межі земельних ділянок на місцевості межовими знаками.

Також позивачем було отримано відповідні позитивні висновки та погодження по проектах землеустрою у встановленому чинним законодавством порядку, а саме: з Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області Висновок № 32-1520-0.12-6731/2-15 від 02.06.2015 року, Перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути № 32-1520-0.12-5207/2-15 від 20.05.2015 року, документації із землеустрою № 34-1520-0.11-3077/2-15 від 16.05.2015 року; з Відділу містобудування та архітектури Овідіопольської райдержадміністрації Одеської області Висновок № 1115-1/243/02 від 05.06.2015 року.

Відповідно до вимог ст.51 Земельного кодексу України та ст.9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» по вищезазначеним проектам землеустрою щодо відведення земельних ділянок було отримано Висновок Державної експертизи землевпорядної документації, виконані державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру із зауваженнями від 16 липня 2015 року № 786-15, які було враховано, про що свідчить відповідний штамп, скріплений підписом та печаткою державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо невідповідності висновку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 16 липня 2015 року № 786-15 у звязку з тим, що при врахованні зауважень міститься лише один підпис експерта, натомість як сам висновок підписувався трьома експертами, оскільки порядок його затвердження не є предметом розгляду справи, будь-яких клопотань з цього приводу суду не заявлялись.

Також суд зазначає, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача, проте, що висновок Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеській області від 02.06.2015 року № 32-1520-0.12-6731/2-15 підписаний ОСОБА_7, який є не уповноваженою на це особою, оскільки в матеріалах справи міститься наказ голови комісії з реорганізації Держземагенства України від 22 травня 2015 року про покладення виконання обовязків начальника Відділі Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області на ОСОБА_7, головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру цього ж Відділу, з 25 травня 2015 року.

На думку суду вищезазначені висновки державної експертизи по проектах свідчать про відповідність вищевказаних проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок нормам діючого законодавства України.

Після проходження державної експертизи позивачем ОСОБА_4 21.08.2015 року було отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ -015 , кадастровий номер :02:002:2254.

Отже проект землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок було розроблено та погоджено в повному обсязі згідно вимог чинного законодавства України, зокрема Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» тощо.

Після виконання рішення ОСОБА_3 сільської ради від 18.12.2014р. згідно умов п. 2.2. позивач 05 жовтні 2015 року звернулася до ОСОБА_3 сільської ради із заявою про затвердження розробленого та погодженого в повному обсязі вищезазначеного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

13.10.2016 року на засіданні земельної комісії ОСОБА_3 сільської ради було вирішено зняти з порядку денного питання щодо передання позивачу земельної ділянки, та направлення наданих документів на доопрацювання, у звязку з невідповідністю положень проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі ст. 50 ЗУ «Про землеустрій».

Так статтею 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу нарозроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника(землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами,угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна для обєктів будівництва III-V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру(на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

В ході розгляду справи судом було встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно Бугаз, вул. Пляжна, 24 в повній мірі відповідає ст. 50 Закону України «Про землеустрій».

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частинами 10-11 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

За приписами частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 Земельного кодексу України).

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд у своєму рішенні від 09 липня 2015 року по справі № К/800/49626/13.

24.03.2016р. ОСОБА_3 сільською радою було прийнято рішення №478-VII про скасування окремих рішень ОСОБА_3 сільської ради від 18.12.2014р. про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, пунктом 1.48 якого було скасовано й рішення ОСОБА_3 сільської ради №2163-VI про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачеві ОСОБА_4 .

Пунктом 4 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 по справі №1-9/2009 визначено, що ненормативні акти органів місцевого самоврядування передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Частинами 5-6 пункту п. 5 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 по справі №1-9/2009 визначено, в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до конкретних приписів рішення ОСОБА_3 сільської ради №2163-VI від 18.12.2014р. між позивачем та ліцензованою землевпорядною організацією, а також органами державної влади та місцевого самоврядування виникли певні правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав, охоронюваних законом інтересів, а саме: правовідносини щодо розроблення, погодження та проведення державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Таким чином вбачається, що оскільки рішення ОСОБА_3 сільської ради №2163-VI, від 18.12.2014 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва на території с.Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області (в межах населеного пункту) є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, тобто актом одноразового застосування, що передбачає конкретні приписи, звернені до окремих суб'єктів чи юридичної особи (до позивача) і які вичерпують свою дію фактом їх виконання, вони не можуть бути скасовані.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд у своєму рішенні від 07 квітня 2016 року по справі № К/800/36510/13.

Щодо відповідності місця розташування та цільового призначення вищевказаної земельної ділянки затвердженій містобудівній документації судом встановлено, що відповідно до положень детального плану частини території села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області, затвердженого рішенням ОСОБА_3 сільської ради №845-VI від 31.10.2013р. «Про затвердження детального плану частини території села Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області, обмеженої вулицями: Суворова, Лазурна, Студентська, Цвіточна та пров. Коцюбинського та території пляжної зони, розташованої навпроти спортивно-оздоровчого табору «Чайка», бази відпочинку «Одеса», бази відпочинку «Бриз», бази відпочинку «Зв'язокбуд», бази відпочинку «Лотос» (в межах населеного пункту)», територія, на якій розташована вищевказана земельна ділянка, передбачена для розміщення індивідуального дачного будівництва, що відповідає цільовому використанню вказаних земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції. Таким чином, на вказаній території згідно планувальної організації затвердженого детального плану території можливо розташування саме дачного будівництва.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що не розглядаючи заяву позивача щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки та приймаючи оскаржуване рішення ОСОБА_3 сільська рада діяла протиправно з перевищенням наданих повноважень та з порушеннями норм чинного законодавства України

Суд не погоджується з посиланнями відповідача, що позивачем було пропущено строк для звернення до адміністративного суду, оскільки ще 13.10.2016 року на засіданні земельної комісії було вирішено питання щодо зняти з порядку денного питання, в тому числі й передання позивачу земельної ділянки, та направлення його на доопрацювання, оскільки, як вбачається з копії протоколу № 17 , позивач не була присутня на засіданні земельної комісії, доказів направлення їй будь-якого повідомлення з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

Отже, строк позовної давності в даному випадку повинен відраховуватися з дня прийняття ОСОБА_3 сільською радою рішення № 478-VІІ від 24.03.2016 року, оскільки саме вказані дії відповідача призвели до виникнення спору по справі, а тому приписи ст. 99 КАС України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити частково, та визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області,що виявилася у залишенні без розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24. Визнати протиправним та скасувати п. 1.48 рішення ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 478-VІІ від 24.03.2016 року «Про скасування окремих рішень ОСОБА_3 сільської ради від 18.12.2014 року про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва». Та зобовязати ОСОБА_3 сільську раду Овідіопольського району Одеської області: розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24, та надати позивачу мотивовану відповідь з цього приводу.

Вимоги позивача про зобовязання ОСОБА_3 сільську раду Овідіопольського району Одеської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24, та прийняти рішення про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,06 га, розташованої за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24 (кадастровий номер :02:002:2254) задоволенню не підлягають, оскільки вказане питання не відноситься до компетенції суду.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Порядок та підстави набуття громадянами права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності визначений Земельним кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до статті 2 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону № 280/97-ВР).

Згідно пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР, на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Згідно статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. А згідно ч. 3 цієї статті встановлює, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд враховуючи положення ч. 1 ст. 94 КАС України доходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судового збору у загальному розмірі 2067 грн.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 11, 69, 70, 71, 94, 158-163, 167, 168, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області, про визнання бездіяльності протиправною задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області, що виявилася у залишенні без розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24.

Визнати протиправним та скасувати п. 1.48 рішення ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 478-VІІ від 24.03.2016 року «Про скасування окремих рішень ОСОБА_3 сільської ради від 18.12.2014 року про надання громадянам України дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва».

Зобовязати ОСОБА_3 сільську раду Овідіопольського району Одеської області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Пляжна, 24, та прийняти мотивоване рішення з цього приводу.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1928 гривень за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

В решті позов залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Куриленко О. М.