Справа № 333/3823/16-а
Суддя: Наумова І. Й.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3823/16-а
Пр. № 2-а/333/154/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Наумової І.Й., при секретарі Кунець В.В., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи: ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП капітана поліції ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП капітана поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що 14.07.2016 року відповідач відносно нього виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 147766 про те, що 14.07.2016 року о 13 год. 20 хв., позивач, керуючи автомобілем «PORSCHE CAYENNE», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Запоріжжі по вул. Шушенській вул. Істоміна здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.15.9 та 2.1.г ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_2 притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважає накладення на нього адміністративного стягнення необґрунтованим, оскільки посадовою особою інспектором роти №1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП капітана поліції ОСОБА_2 при притягненні його до адміністративної відповідальності були допущені чисельні порушення законодавства України, а саме: Наказу МВС України від 06.11.2015 року №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» 11.2015 № 1376) та Закону України «Про Національну поліцію», а також сам факт здійснення ним адміністративних правопорушень відсутній.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2016 р. до участі у справі долучено третю особу - Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив суд задовольнити його позов, пояснивши, що дійсно 14.07.2016 року він, близько 13 години 20 хвилин рухався по вул. Істоміна у м. Запоріжжі за кермом автомобіля «PORSCHE CAYENNE», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. У подальшому, він здійснив екстрену зупинку, але ця зупинка не була на перехресті. Через кілька хвилин після аварійної зупинки до нього підійшов відповідач, який спитав причину зупинки на перехресті та попрохав предявити документи. Поліс обовязкового страхування саме у цей день зранку, відразу в автомобілі знайти не зміг. У подальшому, інспектор виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення, при цьому права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 зачитав йому вже після складання постанови та не надав можливості йому скористатися правовою допомогою, хоча про це він просив відповідача. Крім того, поліс він знайшов і предявляв його працівнику поліції але вже після того, як була складена постанова.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та пояснив, що останній дійсно 14.07.2016 року здійснив зупинку на перехресті вулиць Шушенській та Істоміна у м. Запоріжжі та не предявив полісу обовязкового страхування. Враховуючи, що дії ОСОБА_1 підпадали під ознаки ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпА, він виніс відповідну постанову, обєднавши при цьому на підставі ст.36 КУпАП адміністративні справи. Вважає свої дії законними та такими, що відповідають чинному законодавству України. Дійсно з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, він ознайомив ОСОБА_1 після складання постанови та останній просив про надання правової допомоги, але в силу виконання своїх службових обовязків, він не має такої можливості чекати на місці скоєння адміністративного правопорушення поки приїде для участі у розгляді адміністративної справи адвокат правопорушника.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Управління патрульної поліції у місті Запоріжжя ОСОБА_3 проти позову заперечував, зазначивши, що постанова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 була складена законно та обґрунтовано.

Згідно ст.86 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до підпункту «ґ» пункту 15.9. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, зупинка забороняється на перехрестях.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення зупинки транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, для наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП необхідно, щоб у передбачених вказаними вище нормами права суспільних відносинах, поведінка водія транспортного засобу (умисна або необережна), порушувала законодавчо встановлене правило (водій транспортного засобу зупинився на перехресті).

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, для наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП необхідно, щоб водій, який керує транспортним засобом не мав при собі, або не предявив для перевірки працівникам поліції поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 147766 від 14.07.2016 року, винесеної інспектором роти №1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП капітаном поліції ОСОБА_2, вбачається, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП. Йому було обрано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Правопорушення полягає у невиконанні ОСОБА_1 підпункту «ґ» пункту 15.9. та підпункту «ґ» пункту 2.1. Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Згідно ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обовязок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобовязані довести ці обставини (ст.71 КАС України).

Частина 2 статті 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У судовому засіданні було оглянуто відеозапис, який здійснював інспектор роти №1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП капітан поліції ОСОБА_2 при фіксуванні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 Водночас, наданий до суду відеозапис не надає змоги встановити факт зупинки ОСОБА_1 саме на перехресті. Факт відсутності складених на місці скоєння адміністративного правопорушення схем або інших документів із зазначенням певних дорожніх знаків, даних вимірювання, фотознімків дає сумніви щодо знаходження транспортного засобу ОСОБА_1 на перехресті.

До адміністративного позову ОСОБА_1 долучив копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/0125688, строк дії з 11-00 год. 14.07.2016 року по 13.07.2017 року та оригінал був оглянутий у судовому засіданні. Таким чином, вбачається, що поліс на час оформлення адміністративного правопорушення діяв.

Доказів, крім відеозапису інспектор Книш В.В. та представник третьої особи під час судового розгляду щодо скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, не надали. Твердження позивача, що він надав поліс обовязкового страхування після винесення відносно нього постанови так і залишилися неспростовними відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 від 14.07.2016 року вбачається, що останній власноруч написав, що він не був ознайомлений з правами, передбаченими КУпАП. Дійсно, на відеозаписі відповідач оголошує права позивачу лише після складання постанови. Крім того, ОСОБА_2 не зважаючи на прохання позивача про надання йому правової допомоги виносить постанову про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи тим, що він не може чекати на адвоката.

Згідно п.п. 4,9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року (далі Інструкція) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

В даному випадку у порушення вказаної Інструкції відповідач до моменту винесення постанови не розяснив права ОСОБА_1 та належним чином не розглянув клопотання останнього щодо необхідності користування юридичною допомогою.

Відповідно до абзацу 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 року у справі № 1-17/2000, № 13-рп/2000 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про право вільного вибору захисника) положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав, треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення, а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибрати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно п.п. 1,2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року у справі № 1-23/2009, № 23-рп/2009 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) положення частини першої статті 59 Конституції України «кожен має право на правову допомогу» треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, обєднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона потребує. Положення частини другої статті 59 Конституції України «для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що особа під час допиту її як свідка в органах дізнання, досудового слідства чи дачі пояснень у правовідносинах з цими та іншими державними органами має право на правову (юридичну) допомогу від обраної за власним бажанням особи в статусі адвоката, що не виключає можливості отримання такої допомоги від іншої особи, якщо законами України щодо цього не встановлено обмежень.

Під час внесення змін до КУпАП в частині притягнення осіб до адміністративної відповідальності у сфері безпеки дорожнього руху законодавець дозволив працівникам поліції відразу на місці скоєнні адміністративного правопорушення виносити постанови без складання протоколу, але законодавець не вніс жодних змін до статей 268, 271 КУпАП щодо обмеження цих осіб користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката і можливість користуватися зазначеною допомогою лише в разі оскарження постанови про адміністративне правопорушення у порядку КАС України. Таким чином, права передбачені у статті 268 КУпАП, повною мірою стосуються в даному випадку і ОСОБА_1, відносно якого розгляд адміністративної справи відбувся на місці скоєння адміністративного правопорушення.

Отже, на думку суду, відповідач своїми діями порушив не тільки вимоги Інструкції, ст. 268 КУпАП, а і норми ст. 59 Конституції України. Також, ОСОБА_2 при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності всебічно, повно та обєктивно не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності та не надав належної оцінки безпосередньо поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги про закриття провадження по справі задоволенню не підлягають, оскільки це входить за межі компетенції суду, законодавець в нормах КУпАП надав право винести постанову про закриття провадження (п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП) органу або посадовій особі, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку цією посадовою особою виступив відповідач інспектор роти №1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП капітан поліції ОСОБА_2, а не суд, оскільки в даному випадку суд є установою, в яку оскаржують дії посадової особи інспектора УПП м. Запоріжжя.

Суд вважає, що достатнім способом захисту права позивача є скасування постанови, тому у задоволені позовних вимог про закриття провадження по справі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 59 Конституції України, ст.ст. 122, 126, 247, 251, 252, 284, 288 КУпАП, ст.ст.11, 71, 86, 102, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП капітана поліції ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції, про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора роти №1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП капітана поліції ОСОБА_2 під час винесення Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №147766 від 14.07.2016 року відносно ОСОБА_1.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР №147766 від 14.07.2016 року, яка винесена інспектором роти №1 батальйону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП капітаном поліції ОСОБА_2 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її оголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова