Справа № 1512/2-а-133/11
Суддя: Войтов Г. В.
Дата ухвалення: 2011-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________
Справа№ 1512/2-а-133/11
Категорія Міністерства внутрішніх справ України
ПОСТАНОВА

28.03.2011 року. м. Одеса

Київський районний м.Одеси у складі:

головуючего - судді Войтов Г. В.

при секретарі - Калашник С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом позивача ОСОБА_1 до відповідача УДАІ УМВС України в Одеській області Інспектор адміністративної практики ВДАІ ОСОБА_2 про скасування постанови , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, по якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 408429 від 21 жовтня 2010 року, посилаючись на те, що 21 жовтня 2010 року він був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривен за протоколом про адміністративне правопорушення, складеними відповідачем незаконно.

Під час судового розгляду представник позивач адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просить суд його задовольнити, посилаючись на те, що позивач ПДР не порушував, пішоходу будь-якої загрози для руху не створював, тому як пішоходи знаходились на тротуарі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився позов не визнав, з заявленими доводами не погодився та заперечував проти його задоволення, надав суду обґрунтовані заперечення на позов.

Відповідач в судове засідання з'явився позов не визнав, з заявленими доводами не погодився та заперечував проти його задоволення, надав суду пояснення по суті порушення.

Суд, вислухавши думку, доводи та пояснення позивача, ознайомившись за матеріалами справи, наданими доказами, запереченнями відповідача, вважає адміністративний позов позивача не підлягаючим задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, 21 жовтня 2010 року позивач була притягнута до адміністративної відповідальності та накладено на неї стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 225 гривен відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладання штрафу, з яких вбачається, що така відповідальність у позивача настала внаслідок порушення п. 18.1. ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Так, з постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 21 жовтня 2010 року позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Ак. Глушко в м. Одесі не надала дорогу пішоходу на нерегульованому пішохідному переході.

Відповідно до ст. 245, 276, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Так, з копій протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при розгляді справи відповідачем були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що ухвалюються в конкретній адміністративній справі а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

З пояснень позивача вбачається, що вона своє вини у скоєні правопорушення не визнає, оскільки під час руху бачила пішоходів, які стояли праворуч по ходу руху транспортного засобу на тротуарі та не заважали проїзду пішохідного переходу. На розділову смугу, яка розділює потоки транспортних засобів не звертала уваги та не памятає були на ній пішоходи.

В судовому засіданні відповідач працівник ДАІ пояснив, що під час несення варти виявив правопорушення з боку водія автомобіля НОМЕР_1, який не надав дорогу пішоходу, який почав перетинати проїзну частину з ліва на права по ходу руху транспортного засобу, тобто з розділової смуги.

Обставини, на які посилається позивач по справі, не є суттєвими порівняно з порушенням ПДР, а також є голослівними та нічим не підтвердженими, необґрунтованими, у звязку з чим суд переконаний, що позивачем по справі, дійсно, були порушенні ОСОБА_3 дорожнього руху, оскільки на пішохідному переході вона, не надала перевагу в русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході, продовжила дорожній рух, чим злісно порушив ОСОБА_3 дорожнього руху.

Суд надає правову оцінку даного пункту ОСОБА_3 дорожнього руху України і вважає, що вимога даного пункту ОСОБА_3 встановлює першочергове право пішоходів на перехід проїзної частини, при цьому на регульованих перехрестях - лише на сигнал світлофора або регулювальника, що дозволяє рух. Таким чином, суд доходить до переконання, що транспортні засоби повинні проїжджати пішохідні переходи за правилами, встановленими відповідним розділом ОСОБА_3 дорожнього руху.

Таким чином суд доходить до переконання, що транспортні засоби повинні проїжджати пішохідні переходи за правилами, встановленими відповідним розділом ОСОБА_3 дорожнього руху, а саме п. 18.1, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходяться пішоходи, повинен зменшити швидкість, а за необхідність зупинитися, щоб поступитися дорогою пішоходам, для яких може бути створено перешкоду або небезпеку.

Не надання пішоходу переваги у русі при проїзді пішохідних переходів є спеціальною нормою по відношенню до загальної норми правил проїзду перехресть і тому має застосовуватися відповідальність за порушення спеціальної норми - в даному випадку за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Доводи позивача по справі не усувають факту здійснення правопорушення, відображеного в протоколі порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху.

Відповідно до ст.. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлює встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вважає, що дії позивача, що дійсно порушили ПДД, правильно були кваліфіковані відповідачем по ст. 122 ч. 1 КпАП України з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 225 гривен.

Враховуючи викладене, суд вважає, що приймаючи постанову про адміністративне правопорушення, відповідач - інспектор ДАІ, допустив повноту і всебічність при з'ясуванні всіх обставин справи, а відповідно дав їм належну оцінки, внаслідок чого зробив висновок про накладання на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривен.

Правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 52 Закону України „Про дорожній рух, контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється в тому числі Державтоінспекцією Міністерства внутрішніх справ України (до складу якої входить ВДАІ м. Одеси). В свою чергу, Державтоінспекція МВС України здійснює свої функції відповідно до Постанови КМУ України від 14.04.1997 року, № 341 „Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ.

Безпосередньо, контроль за безпекою дорожнього руху здійснюють працівники органів Державтоінспекцїї, до повноважень яких входить притягнення осіб винних у вчиненні адміністративних правопорушень до відповідальності.

Відповідач - працівник Державтоінспекції при здійсненні відносно позивача владних повноважень, діяв у спосіб та у межах повноважень, які визначені вищезазначеними нормативно-правовими актами, в межах своєї компетенції, неупереджено, не зловживаючи своїм службовим положенням.

Дії відповідача - працівника Державтоінспекції ґрунтуються на законі.

Суд, виконавши всі вимоги адміністративно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

У рішенні суду (постанові) повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 293 КУпАП України, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача підлягає залишенню без змін, а адміністративний позов без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 17, 19, 159-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов позивача ОСОБА_1 до відповідач УДАІ УМВС України в Одеській області , Інспектор адміністративної практики ВДАІ ОСОБА_2 , про скасування постанови - у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду у справах з приводу рішення, дій чи бездіяльності суб,єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя : Войтов Г. В.