Справа № 438/910/16-а
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/910/16-а
Провадження № 2-а/438/53/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2016 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Наминанік О.С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача Адамовського І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просить визнати протиправними дії Дрогобицького об'єднаного управління пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995р. №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. №2663-ІІІ, що діяла станом на листопад 2006р.); зобов'язати Дрогобицьке об'єднання управління Пенсійного фонду України Львівської області: - провести перерахунок його пенсії за вислугу років згідно з довідкою прокуратури Львівської області від 26.07.2016 р. №18/1185 про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. №2663-ІІІ, що діяла станом на листопад 2006 р.) з розрахунку 86% від середнього заробітку - 12987,68 грн. із 01.01.2016р., без обмеження суми пенсійної виплати; - виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати пенсії за період з 01.03.2016 р. до моменту здійснення перерахунку пенсії без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що з 29.11.2006 р. він перебуває на обліку в Дрогобицькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Львівської області, як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 р. №263-Ш - чинній на час призначення пенсії (листопад 2006 року). Пенсія призначена у розмірі 86% від суми місячного заробітку. У липні 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру пенсії у зв'язку із підвищенням посадових окладів працівників прокуратури відповідно до постанов КМУ від 31.05.2012 р. № 505 і від 09.12.2015 р. № 1013. До звернення ним долучена довідка прокуратури Львівської області від 26.07.2016р. № 18/1185 про заробітну плату. Листом від 02.08.2016 р. відповідач повідомив про відсутність підстав для проведення перерахунку, оскільки Законом України від 28.12.2014 р. №76-УШ внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМУ. Також відповідач послався на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Вважає, що внаслідок дій відповідача порушено його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, передбачені Конституцією України, іншими Законами України, так як йому неправомірно відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки відповідач послався на норму закону, яка не може бути застосована в часі при перерахунку пенсії за вислугу років. Застосоване щодо нього відповідачем положення п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за № 213-VІІІ погіршує його права, а тому суперечить Конституції України. Окрім того, відповідач безпідставно застосовує зазначену вище норму Перехідних положень не тільки до пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, але і до процедури перерахунку такої пенсії. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України (№ 8-рп/2005 від 11.10.2005р., № 6-рп/2007 від 09.07.2007, № 8-рп/99 від 06.07.1999, № 5-рп/2002 від 20.03.2002) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013р. (справа № 21-348а1), від 17.12.2013 р. (справа № 21-445а13), від 06.10.2015 р. (провадження № 127/11720/14а). Згідно довідки прокуратури Львівської області від 26.07.2016 р. №18/1185, - загальна сума заробітної плати та всіх виплат (сума місячного заробітку) станом на 01.12.2015 року становить - 15101,95 грн. Відповідно до ч. 17 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції станом на листопад 2006 року) перерахунок має бути проведено виходячи з розміру раніше призначеної пенсії, тобто 86 % від суми місячного заробітку з урахуванням підвищення заробітної плати та з урахуванням вже проведених виплат, який повинен складати - 12987 грн.68 коп. (15101.95х86%: 100%). Крім того, відповідач повинен йому виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати пенсією за період з 01.03.2016 року (тобто за 6 місяців з часу звернення позивача до суду - 01.09.2016р.) до моменту здійснення перерахунку пенсії без застосування будь-яких обмежень максимального розміру пенсії.

З огляду на викладене вважає, що внаслідок дій відповідача порушені його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, а тому виникли підстави для їх захисту в судовому порядку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області Адамовський І.М., який діє на підставі довіреності від 04 квітня 2016 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, покликуючись на обставини, викладені у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи, просив в задоволенні такого відмовити. Зокрема наголосив, що відповідно до ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-//ІІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМУ. Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються зокрема і відповідно до закону України "Про прокуратуру". Відтак, з 01.06.2015р. норма Закону України "Про прокуратуру" в частині пенсійного забезпечення скасована, пенсії згідно із Законом України "Про прокуратуру" не призначаються та перерахунок раніше призначених пенсій не проводиться. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає адміністративний позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до змісту ч.3 вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 1993 року. Остання посада, яку він займав, - заступник прокурора м.Борислава.

З 02.09.2005 року позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, в розмірі 86% від середньомісячної заробітної плати, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії).

Позивач на цей час перебуває на обліку у Дрогобицькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Львівської області.

29.07.2016 року позивач звернувся до Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної йому пенсії у зв'язку із підвищенням посадових окладів працівників прокуратури відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015р. № 763) і від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості і проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

До заяви ним долучено довідку прокуратури Львівської області від 26.07.2016р. № 18/1185 про заробітну плату.

Листом від 02.08.2016 р. за № 5968/06-14 відповідач повідомив про відсутність законних підстав для проведення перерахунку, мотивуючи свою відмову тим, що немає підстав для проведення перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України закони та нормативні акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Згідно зі ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Процедура проведення перерахунку пенсії позивачу за вислугу років визначається ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Вирішуючи питання про застосування до спірних правовідносин ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII, суд виходить з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 10.12.2013р. у справі № 21-348а13.

Так, відповідно до ч.12 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії): обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч.17 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії): призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Постановами Кабінету Міністрів України від 31.05.2012р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015р. № 763) і від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості і проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищені посадові оклади прокурорсько-слідчим працівникам у вересні та грудні 2015 року, а отже збільшилася заробітна плата, у зв'язку з чим працівники прокуратури мають право на перерахунок пенсії.

Однак, відповідач безпідставно не визнав право позивача на перерахунок пенсії, що стало підставою звернення до суду.

Так, в обґрунтування відмови у перерахунку пенсії відповідач посилався на положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-//ІІ, відповідно до якого умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМУ. Однак, вказані норми не можуть застосовуватися до спірних правовідносин з обставин, наведених вище. Крім цього, відповідач в обґрунтування відмови у перерахунку пенсії посилався на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р., за яким: разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Проте, вищевказане положення п. 5 не може бути застосоване до спірних правовідносин, оскільки воно стосується порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення в майбутньому, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Так, процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення, в зв'язку з чим скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01.06.2015 року не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Таким чином, відповідач необґрунтовано посилається на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки ним врегульовано питання призначення пенсій, а не їх перерахунку.

Отже, на час звернення позивача до відповідача 29.07.2016 року позивач мав право на перерахунок пенсії згідно з ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії) з розрахунку 86% щомісячної чинної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури на підставі довідки прокуратури Львівської області від 26.07.2016 р. за №18/1185 про заробітну плату.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача через відмову у праві перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Зокрема, підлягають задоволенню позовні вимоги у частині визнання протиправними дій Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та зобов'язання відповідача перерахувати та виплачувати з 01 березня 2016 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 86% щомісячної чинної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури на підставі довідки прокуратури Львівської області від 26.07.2016р. за №18/1185 про заробітну плату, не вказуючи суми середнього заробітку, зазначеного позивачем ОСОБА_1 з 01.01.2016р. без обмеження суми пенсійної виплати, оскільки визначення конкретного розміру середнього заробітку є компетенцією суб'єкта владних повноважень - Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 12, 71, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Львівської області від 26.07.2016 за №18/1185 про заробітну плату.

Зобов'язати Дрогобицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області перерахувати та виплачувати з 01 березня 2016 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з розрахунку 86% щомісячної чинної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури на підставі довідки прокуратури Львівської області від 26.07.2016 за №18/1185 про заробітну плату.

Стягнути з Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області в дохід держави судові витрати у розмірі 1102 гривень 40 копійок судового збору.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання копії постанови.

Головуючий: суддя А.Т. Слиш