Справа № 2610/4579/12 (2а/761/15/13)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2016 р. м. Київ К/800/9822/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Єрьомін А.В.

Кравцов О.В.

секретар судового засідання - Слободян О.М.

за участю: представника позивача - Хасін І.Б.

представника третьої особи - Дяк Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року у справі за позовом Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, третя особа - Міністерство охорони здоров'я України про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Національний медичний університет імені О.О. Богомольця звернувся з позовом про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду його заяви № 120/2-519 від 14 квітня 2011 року про надання в постійне користування земельної ділянки рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору «Медик», визнання протиправним та скасування рішення П'ятнадцятої сесії VІ скликання Козинської селищної ради № 5 від 25 січня 2012 року «Про розгляд заяви Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця» та зобов'язання розглянути в установлені законодавством строки заяву № 120/2-519 від 14 квітня 2011 року про надання в постійне користування земельної ділянки рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору «Медик», з наданням дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, оскільки правові перепони для надання такого дозволу відсутні (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

Позов мотивовано тим, що відповідачем у супереч закону не прийнято рішення про передачу позивачу у постійне користування земельну ділянку рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору «Медик», яка використовується позивачем. Відмова позивача у прийнятті такого рішення мотивована тим, що позивачем не надано достатніх для прийняття такого рішення документів. Однак, позивач звертався до відповідача із тими самими документами, за результатом розгляду яких позивачу Обухівською райдержадміністрацією надано право постійного користування земельною ділянкою рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору «Медик». Рішення Обухівської райдержадміністрації в подальшому було скасовано судом за позовом Козинської селищної ради з підстав відсутності повноважень у райдержадміністрації Обухівського району на надання земельної ділянки в користування. Оскільки, позивач звернувся до відповідача із таким самим пакетом документів для отримання у постійне користування земельної ділянки, не змінивши її розміри, відповідач не мав права вимагати від позивача надання додаткових документів, тим більше відмовляти у наданні земельної ділянки у користування.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року у задоволенні позову відмовлено. Суди дійшли висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Судова колегія вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 квітня 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 120/2-519 від 14 квітня 2011 року про надання йому у постійне користування земельної ділянки рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору «Медик», з наданням дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування цією земельною ділянкою.

Згідно з рішенням Козинської селищної ради «Про розгляд заяви Національного медичного університету імені О.О. Богомольця та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки в постійне користування» від 16 травня 2011 року № 18, розгляд заяви відкладено до усунення недоліків у поданій заяві, з'ясування цільового призначення та адреси земельної ділянки, що має бути відведена, її конфігурації та приведення заяви у відповідність до вимог ст. 123 Земельного кодексу України, із визначенням строку для подання до 30 червня 2011 року уточнень до заяви, із одночасним застереженням у рішенні, що, заява підлягає розгляду на найближчій черговій сесії Козинської селищної ради, після спливу строку, визначеного пунктом 3 цього рішення.

Також, рішенням Козинської селищної ради VI скликання «Про повторний розгляд заяви Національного медичного університету імені О.О. Богомольця» № 20 від 19 травня 2011 року, пропозиції та зауваження, викладені у рішенні № 18 від 16 травня 2011 року були підтверджені та додатково запропоновано позивачеві в місячний строк після отримання рішення подати затверджений детальний план території спортивно-оздоровчого табору «Медик» на територію, визначену кадастровим планом як забудовані території.

На виконання вищенаведених рішень відповідача, позивач звернувся із заявами.

Згідно з рішенням Козинської селищної ради «Про розгляд заяви Національного медичного університету імені О.О. Богомольця» від 25 січня 2012 року № 5, відмовлено у задоволенні заяви про винесення рішення про надання позивачу в постійне користування земельної ділянки рекреаційного призначення площею 10,0 га в межах Козинської селищної ради для розміщення Спортивно-оздоровчого табору «Медик», надавши дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, з підстав відсутності підтвердження повноваження особи, яка подала заяву, відсутності обліку в державному земельному кадастрі на території Козинської селищної ради земельної ділянки з кадастровим номером :05:018:0007 та невідповідності заяви вимогам ст. 123 Земельного кодексу України в частині щодо надання дозволу на розробку технічної документації.

Відповідно до частини першої статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону та надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Частиною другою цієї статті передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

За правилами частини третьої статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Оскаржувані судові рішення прийняті за неповно встановлених обставин, які мають значення для правильного вирішення спору. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи ухвалою суду першої інстанції від 17.07.2013 року провадження у даній справі було закрито в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішень селищної ради №5/11 «Про затвердження проекту відведення та передачу ОСОБА_6, у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» та №5/12 «Про затвердження проекту відведення та передачу ОСОБА_7 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства».

Водночас судами не були досліджені та з'ясовані обставини щодо перебування земельної ділянки (її частини), щодо якої позивачем було подано клопотання, у користуванні інших осіб на момент звернення. Такі обставини мають значення для вирішення спору, оскільки за змістом частини 5 статті 116 ЗК України у користування може бути надана лише вільна земельна ділянка, а надання земельних ділянок, які перебувають у власності або у користуванні, можливе лише після їх вилучення (викупу) в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В контексті наведених норм та обставин судами не була надана належна правова оцінка дій відповідача на предмет їх відповідності вимогам частини ч. 3 ст. 2 КАС України, дотримання порядку розгляду клопотання, обґрунтованості вимог щодо надання додаткових документів, достатності поданих позивачем документів для розгляду.

Крім того, відповідно до статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, зокрема у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Загальним правилом відповідно до статті 196 КАС України є розгляд справи в судовому засіданні.

При цьому відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції уповноважений дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу, а також встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права. до повноважень

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційним судом справа була призначена та розглянута в порядку письмового провадження у зв'язку з відсутністю клопотань всіх сторін про бажання взяти участь у судовому засіданні. У той же час апеляційна скарга позивача містить клопотання про розгляд справи за участю його представника.

Отже при розгляді справи апеляційним судом були допущені порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведене відповідно до статті 227 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року скасувати, а справу направити до апеляційного суду на новий апеляційний розгляд.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав, передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.В. Єрьомін

О.В. Кравцов