Справа № 235/6016/16-а
Суддя: Данилів С. В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 235/6016/16-а
Провадження № 2-а/235/165/16
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2016 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого: Данилів С.В.,
за участю секретаря: Харенко Т.Ю.,
позивача: ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 у м. Покровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції першої роти батальйону УПП м. Запоріжжя Левченка Кирила Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до рядового поліції першої роти батальйону УПП м. Запоріжжя Левченка Кирила Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 149438.
Дана постанова, на думку позивача, не відповідає вимогам закону, оскільки при її винесенні відповідачем не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і порушений сам порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ст. 279 КУпАП, не врахована позиція Конституційного Суду України щодо розгляду справ зазначеної категорії.

Позивач вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки насправді він не порушував Правила дорожнього руху, з огляду на наступне.

Так,у зазначений у постанові час і зазначеному у постанові місті він рухався на автомобілі Тойота Корола АН63-83 ІК по пр. Соборний і в процесі руху у нього запаморочилася голова і короткостроково не міг керувати адекватно автомобілем, що могло спричинити дорожньо-транспортну пригоду. Він прийняв рішення безпечно зупинити автомобіль. Проїхав суцільну лінію і не побачивши ніяких заборонених знаків зупинив автомобіль біля узбіччя дороги щоб перепочити та прийти до тями. Через декілька хвилин до нього підійшов поліцейський ОСОБА_2 і сказав що він порушив вимогу знаку «Зупинка маршрутних транспортних засобів». Він йому не показав де встановлено цей знак, а він не запитав тому що його запереченнями були зовсім другі аргументи. Він йому пояснив, що зупинив автомобіль зважаючи на стан свого здоров`я. Але його доводи його не зацікавили, хоча б він міг визвати «швидку допомогу», що дозволило би ОСОБА_2 надати йому допомогу та переконатися в достовірності його слів. Поліцейський не зважаючи на його слова продовжував писати постанову. Коли він йому сказав що пише постанову, він зауважив, що той не може цього робити так як він має намір скористатися юридичною допомогою, на що ОСОБА_2 сказав що не має наміру витрачати на нього 40 хвилин. Сперечатися далі вже не було сенсу так як поліцейській зовсім не реагував на його заперечення. ОСОБА_2 дав йому копію зазначеної вище постанови, а він в свою чергу підписав оригінал цієї же постанови. Коли поліцейський поїхав, він пішов подивитись де розташований знак для зупинки маршрутних транспортних засобів і зрозуміти чому його не побачив. Дійсно він побачив знак 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса» - згідно правил дорожнього руху, але зі сторони руху, з відстані 10-12 метрів його не видно із-за гілок дерева, це і стало причиною, чому він не побачив цей знак. З постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності і адміністративногс стягненя у розмірі 255 грн. він не згоден у зв`язку з тим, що вона винесена з порушенням норм чинного адміністративного законодавства та підлягає скасуванню по наступних підставах Поліцейській не міг притягувати його до адміністративної відповідальності так як згідно зі ст. 17. «Обставини, що виключають адміністративну відповідальність», та ст. 20 «Неосудність» КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хворобливого стану. Позивач зазначає, що поліцейський мав можливість з`ясувати фактичний стан його здоров`я, але навіть не спромігся це зробити та переконатися в достовірності його слів. В постанові ці аргументі його, та дослідження цих обставин поліцейським не зазначені.

З огляду на вищевикладене просить признати не правомірним та скасувати постанову серіі ДР №149438 від 10 вересня 2016 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху винесене рядовим поліції, першої роти третього батальйону УП11 м. Запоріжжя, ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що згідно ч. 4 ст. 128 КАС України справу можна вирішити без участі відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 122 КУАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

10 вересня 2016 року 10 вересня 2016 року рядовим поліції першої роти батальону УПП м. Запоріжжя Левченком К.О. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.122 КУАП та накладення нього адміністративного стягнення у виді 255 грн. штрафу.

За змістом оскаржуваної постанови, 10 вересня 2016 року о 15 год. 40 хв. По пр. Соборний, 44 у місті Запоріжжя ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Тойота Корола, номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила стоянки на дорозі ближче ніж тридцять метрів від посадового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги правил дорожнього руху п. 15.9 п.п «е» «Зупинка заборонена».

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що відповідачем, не з`ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова та протокол не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, незважаючи на заперечення позивачем своєї вини на місці події, відповідач, як суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення і довести їх правдивість під час розгляду справи в суді.

Натомість, як зазначалося судом вище, свій обов`язок з`явитися в суд і довести правомірність своїх дій і винесення рішень відповідач не виконав.

Відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини, викладені в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, хоча об`єктивно мав таку можливість з урахуванням місця та часу даної події. Також в оскаржуваній постанові не відображено чи здійснювалась відео фіксація.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову, скасування постанови серії ДР № 149438 від 10 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень та закриття провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КупАП, в зв`язку з відсутністю складу зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 122 ч. 1, 251, 14-1, 283, 289, 247, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 17, 104, ч.4 ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового поліції першої роти батальйону УПП м. Запоріжжя Левченка Кирила Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР № 149438 від 10 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень.
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Вступну та резолютивну частину постанови проголошено у судовому засіданні 02 листопада 2016 року.
Повний текст постанови учасники адміністративного процесу можуть отримати через п`ять днів після проголошення вступної та резолютивної частини постанови.
Головуючий: С.В. Данилів