Справа № 818/886/16
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 р.Справа № 818/886/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.09.2016р. по справі № 818/886/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма" Руслан"

до Липоводолинського відділення Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма" Руслан" (далі - позивач, ТОВ "Агрофірма" Руслан"), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Липоводолинського відділення Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Роменської об'єднаної державної податкової інспекції (Липоводолинське відділення) ГУ ДФС у Сумській області (далі - відповідач, Роменська ОДПІ) від 12.05.2016р. № про застосування відносно позивача штрафних санкцій в сумі 28193,33 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Руслан" - задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятою постановою, Роменська ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 03.11.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 квітня 2016 року посадовою особою Липоводолинського відділення Роменської ОДПІ проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації ТОВ "Агрофірма "Руслан" податкових накладних з ПДВ за грудень 2015 року. Під час проведення камеральної перевірки встановлено порушення п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 15/151/3407/1954 від 25 квітня 2016 року, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № від 12 травня 2016 року про застосування штрафних санкцій в сумі 28193,33 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням №, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 9 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) податок на додану вартість визначено як загальнодержавний податок, а підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 передбачено, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податку накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України з 01.02.2015р. реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування по податкових накладних незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно абзаців 10, 11 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Так, пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України визначено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою:

SНакл = SНаклОтр + SМитн + SПопРах - SНаклВид - SВідшкод - SПеревищ,

де:

SНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

SПопРах - загальна сума поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника;

SНаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок;

SПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, що ним дійсно несвоєчасно були зареєстровані податкові накладні: №11/2 від 23.12.2015р. ; №16/2 від 31.12.2015р.

З огляду на вимоги абзацу 10 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, останнім днем реєстрації податкової накладної №11/2 від 23.12.2015р. у Єдиному реєстрі податкових накладних було 07.01.2016 р., а податкової накладної №16/2 від 31.12.2015р. - 15.01.2016 р.

Проте, відповідні податкові накладні зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних 11.01.2016 р. та 16.01.2016 р. відповідно, тобто з порушенням граничних строків їх реєстрації, відповідальність за що передбачена абзацом другим пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

В свою чергу, за загальним принципом права обов'язковою умовою відповідальності є вина особи у вчиненні того чи іншого порушення - особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

З огляду на викладене, необхідно звернути увагу на такі положення Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу 12 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Пунктом 200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України визначено, що на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти, в тому числі, з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Так, у відповідності до Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014р. №569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість" (в редакції від 30.12.2015р.) (далі - Порядок №569), якщо сума, обчислена відповідно до пункту 9 цього Порядку, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній, яку платник податку повинен зареєструвати в Реєстрі, такий платник перераховує необхідну суму коштів з поточного рахунка на електронний рахунок (в тому числі на додаткові електронні рахунки) (пункт 12 Порядку). На електронні рахунки (в тому числі додаткові електронні рахунки) не можуть перераховуватися кошти із спеціальних рахунків.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних платник податків зобов'язаний перерахувати зі свого поточного рахунку на свій рахунок в СЕА ПДВ суму коштів, обчислену у відповідності до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

В ході розгляду справи встановлено, що з метою реєстрації податкової накладної від 23.12.2015 р. № 11/2 у Єдиному реєстрі податкових накладних позивач 05.01.2016 р. на електронний спецрахунок № 9834 о 09:49 годині перерахував кошти в сумі 31 000,00 гривень. Дані кошти повернулися з вищезазначеного електронного рахунку на спец рахунок підприємства 05.01.2016 року о 10:59 год., тоді як сума ліміту для реєстрації збільшилась лише 11.01.2016 року, що підтверджується витягом в розрізі операцій з системи електронного адміністрування ПДВ №1 за 11.01.2016 року.

Враховуючи викладене, Товариство мало змогу зареєструвати податкову накладну №11/2 від 23.12.2015 року на загальну суму з ПДВ 290 000,00 гривень лише 11.01.2016 року.

З метою реєстрації податкової накладної від 31.12.2015 р. № 16/2 у Єдиному реєстрі податкових накладних на електронний спецрахунок №9834 згідно платіжного доручення №13 від 13.01.2016 року о 14:29 годині Товариством були перераховані кошти в сумі 234 000,00 гривень, платіжного доручення № 24 від 14.01.2016 року о 15:51 годині - в сумі 50 000,00 гривень. Вказані кошти повернулися з вищезазначеного електронного рахунку на спецрахунок Товариства, відповідно 13.01.2016 року о 16:02 годині та 14.01.2016 року о 17:12 годині. Сума ліміту для реєстрації ПН збільшилась лише 15.01.2016 року та 16.01.2016 року, що підтверджується витягами в розрізі операцій з системи електронного адміністрування ПДВ №3 за 15.01.2016 року та №8 від 16.01.2016 року.

Таким чином, Товариство мало змогу зареєструвати податкову накладну № 16/2 від 31.12.2015 року на загальну суму з ПДВ 1401600,00 гривень лише 16.01.2016 року.

В свою чергу, як вбачається зі змісту наданої суду квитанції від 07.01.2016 року про відмову в реєстрації податкових накладних, причиною відмови у прийнятті податкової накладної №11/2 (а.с.30) зазначено: "Документ не може бути прийнятий - сума ПДВ в документі (48333.33 грн.) не може перевищувати суму ліміту на рахунку ПДВ (17750.99 грн.) продавця.

Як вбачається з квитанції від 15.01.2016р. про відмову в реєстрації податкових накладних, причиною відмови у прийнятті податкової декларації №16/2 (а.с.39) зазначено: "Документ не може бути прийнятий - сума ПДВ в документі (233600.00 грн.) не може перевищувати суму ліміту на рахунку ПДВ (226806,67 грн.) продавця.

Відповідно до підпункту 4 пункту 9 Порядку ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010р. №1246, причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.).

Водночас, враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи, колегія суддів зауважує на те, що позивач своєчасно вжив всіх залежних від нього дій з метою реєстрації податкових накладних від 23.12.2015 року № 11/2 та від 31.12.2015р. №16/2 у Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема, кошти для збільшення суми ліміту на рахунку ПДВ зараховані позивачем завчасно, що підтверджується відповідними банківськими платіжними документами.

Однак, сума ліміту для реєстрації податкової накладної від 23.12.2015 року № 11/2 збільшилась лише 11.01.2016 року, що підтверджується витягом в розрізі операцій з системи електронного адміністрування ПДВ №1 за 11.01.2016 року, а сума ліміту для реєстрації податкової накладної від 31.12.2015 року № 16/2 збільшилась лише 15.01.2016 року та 16.01.2016 року, що підтверджується витягами в розрізі операцій з системи електронного адміністрування ПДВ №3 за 15.01.2016 року та №8 від 16.01.2016 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність в діях ТОВ "Агрофірма" Руслан" вини у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке встановлена абзацом другим пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Виходячи з визначення поняття штрафна санкція, що міститься в підпункті 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого дана санкція може бути застосована до платника податків лише у разі вчинення останнім порушення вимог податкового законодавства, а такі порушення в діях позивача відсутні, спірним податковим повідомленням-рішенням неправомірно застосовано до ТОВ "Агрофірма" Руслан" штрафні (фінансові) санкції в розмірі 28193,33 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказане рішення суб'єкта владних повноважень підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність його рішення, що оскаржується, а тому воно підлягає скасуванню.

В свою чергу, позивач довів, що він вчинив усіх залежних від нього дій з метою своєчасної реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних від 23.12.2015 року № 11/2 та від 31.12.2015р. №16/2.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.09.2016р. по справі № 818/886/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя П'янова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 04.11.2016 р.