Справа № 722/1479/16-а
Суддя: Побережна О. Д.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/1479/16-а
Номер провадження 2-а/722/12/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді Побережної О.Д.

при секретарі Горн Г.П.

за участі: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Беженара І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 21.06.2016 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Посилається на те, що при обчисленні пенсії за віком, на момент її призначення йому не було зараховано у трудовий стаж період роботи слюсарем СБТ в ТзОВ «Ніка» з 10.12.1997 року по 31.12.2002 року, який наявний у записах його трудової книжки.

29.04.2010 року позивач отримав довідку про страховий стаж, який складає 26 років 9 місяців 12 днів, в який не зараховано зазначений період роботи.

04.05.2016 року він звернувся до начальника УПФУ в Сокирянському районі Чернівецької області з письмовою заявою, на яку 06.05.2016 року отримав відповідь про те, що період роботи в ТзОв «Ніка» з 10.12.1997 року по 31.12.2002 року не зараховано з тих підстав, що неможливо провести перевірку по зазначеній організації у зв`язку з відсутністю первинних документів та даних про код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Просить визнати неправомірною дію відповідача з наданням відповіді №19/Т-11 від 06.05.2016 року, такою що обмежує право на законне обчислення і нарахування пенсії за віком, зобов`язати відповідача зарахувати до його трудового стажу період роботи в ТзОВ «Ніка» з 10.12.1997 року по 31.12.2002 року, звернути рішення суду до негайного виконання, зобов`язати відповідача провести перерахунок його пенсії з урахуванням стажу роботи в ТзОВ «Ніка» в період з 10.12.1997 року по 31.12.2002 року.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні, посилаючись на обставини, зазначені в позові, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та подали письмові заперечення на позов, в яких зазначили наступне.

З 09.09.2013 року позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку відповідача як одержувач пенсії за віком відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.05.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо роз`яснення підстав не зарахування до його трудового стажу періоду з 10.12.1997 року по 31.12.2002 року.

06.05.2016 року відповідач надав відповідь на заяву позивача щодо відсутності підстав для зарахування періоду роботи у ТзОВ «Ніка» з 10.12.1997 року по 31.12.2002 року, оскільки наявні виправлення у записах трудової книжки про звільнення та відсутні дані персоніфікованого обліку. Також перевірка по даній організації не проводилася за відсутності первинних документів та даних про код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, яке діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до вимог пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно вважають, що позовні вимоги позивача про зобов`язання зарахувати до трудового стажу період роботи у ТзОВ «Ніка» з 10.12.1997 року по 31.12.2002 року є безпідставними та суперечать нормам чинного законодавства України.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні дав наступні показання. З позивачем ОСОБА_3 свідок працював разом на підприємстві «Ніка» з 1994 року по 1999 рік. Яка саме організаційно-правова форма даного підприємства свідку невідомо. Директором даного підприємства був ОСОБА_5, який особисто платив їм заробітну плату. Разом з ним на даному підприємстві також працювали ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_10. Дане підприємство було розташоване у прибудові до будинку, яки був розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні дала показання, що з позивачем ОСОБА_3 вона особисто не була знайома. Однак, у період з 1993 року по 1998-1999 роки (точно свідок не пам`ятає та відповідні записи у її трудовій книжці відсутні) вона працювала по сумісництву бухгалтером в ТзОВ «Ніка»: вела бухгалтерський та податковий облік, нараховувала заробітну плату, тому прізвище позивача ОСОБА_3 їй знайоме, оскільки вона нараховувала працівником заробітну плату. Також свідок пам`ятає прізвища ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Однак, знайома особисто свідок була лише з директором ТзОВ - ОСОБА_5 При нарахуванні заробітної плати, свідок проводила відповідні відрахування до Пенсійного фонду України.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні дав показання дав показання, що з позивачем ОСОБА_3 він працював разом на підприємстві «Ніка» з 1993 року по 1999 рік. Разом з ними працювали ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Після звільнення свідка, ОСОБА_3 продовжував працювати. Директором даного підприємства був ОСОБА_5, який особисто платив їм заробітну плату.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні дав показання, що з позивачем ОСОБА_3 він працював разом на підприємстві «Ніка» з 1997 року по 09.10.2000 року. Разом з ними працювали ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Директором даного підприємства був ОСОБА_5, який особисто платив їм заробітну плату.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною третьою ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:

1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6)розсудливо;

7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8)пропорімо, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, заслухавши показання свідків, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З оглянутої у судовому засіданні пенсійної справи №1507668 позивача ОСОБА_3 судом встановлено, що позивач з 09.09.2013 року перебуває на обліку УПФУ в Сокирянському районі Чернівецької області, як одержувач пенсії за віком відповідно до ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.05.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо роз`яснення підстав не зарахування до його трудового стажу періоду роботи з 10.12.1997 року по 31.12.2002 року.

З копії трудової книжки позивача ОСОБА_3 встановлено, що у ній наявні записи №32, 33 про те, що 10.12.1997 року його було прийнято на роботу слюсарем СБТ на підставі наказу №18 від 10.12.1997 року та 31.12.2002 року звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України згідно наказу № 3 від 31.12.2002 року. На даних записах наявні підписи директора та посвідчено печаткою фірма «Ніка» м. Новодністровськ Чернівецької області.

Відповідно до положень пунктів 1 та 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

06.05.2016 року за вих. № 19/Т-11 відповідач надав відповідь на заяву позивача щодо відсутності підстав для зарахування до трудового стажу періоду роботи у ТзОВ «Ніка» з 10.12.1997 року по 31.12.2002 року, оскільки існують виправлення у записах трудової книжки про звільнення та відсутні дані персоніфікованого обліку. Проведення перевірки по даній організації неможливо у зв`язку з відсутністю первинних документів та даних про код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

На запит відповідача відділом персоніфікованого обліку інформаційних систем та мереж від 10.09.2013 року була надана відповідь, що відомості про заробіток та стаж ОСОБА_3 за період з 01.01.2000 року по час видачі довідки в БД СПОВ відсутні.

Законодавством України, яке діяло на час вчинення записів у трудовій книжці позивача про його роботу у фірмі «Ніка», не було передбачено такої організаційно-правової форми господарювання, як «фірма». Відповідно фірма «Ніка» не могла бути зареєстрована в Україні, як юридична особа та бути включеною до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Відповідно записи про період роботи позивача, які посвідчені печаткою фірми «Ніка» правомірно не враховані відповідачем до трудового стажу.

Крім того, з пенсійної справи позивача встановлено, що відповідачем проводилася відповідна перевірка по ТзОВ «Ніка» м. Новодністровськ Чернівецької області.

Згідно наявної у пенсійній справі копії рішення господарського суду Чернівецької області від 21.05.2002 року встановлено, що зазначеним рішенням було скасовано державну реєстрацію ТзОВ «Ніка», місце розташування мікрорайон «Сонячний», буд. 10 м. Новодністровськ Чернівецької області, код 21419424, а також виключено його з державного реєстру.

Згідно довідки Сокирянської ОДПІ від 26.11.2003 року за вих. №27 дане товариство було знято з обліку 26.11.2003 року.

Щодо підтвердження стажу роботи позивача на ТзОВ «Ніка» показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також ОСОБА_9, то відповідно до положень Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 та КАС України зазначені обставини не можуть бути встановлені показаннями свідків під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, оскільки чинним законодавством встановлений інший порядок його підтвердження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки, як встановлено вище судом, дії відповідача є правомірними, відповідно у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі у зв'язку з їх безпідставністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2, 17,18, 71 ч.2,82 ч.5, 94,112 ч.3, 158-163,167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у порядку встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий:

Повний зміст постанови суду виготовлений 04.11.2016 року