Справа № 826/14572/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 листопада 2016 року № 826/14572/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до третя особаШевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправною та скасування постанови від 29.08.2016 про відкриття виконавчого провадження №52052742,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 29.08.2016 про відкриття виконавчого провадження №52052742.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дата видачі виконавчого документу, а саме вимоги №231201, за яким відкрито виконавче провадження №52052742 та дата набрання ним законної сили співпадають та відповідною датою зазначено 23.08.2016, а отже з урахуванням положень чинного законодавства, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає допущенню до негайного виконанню, виконавчий документ за яким відкрито виконавче провадження №52052742 не набрав законної сили. Також позивач посилався на те, що вимога № 231201 від 23.08.2016 ним не отримана не була.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, надав суду копію матеріалів виконавчого провадження №52052742 та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов представник відповідача обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова була прийнята у межах повноважень, у спосіб та у порядку, які визначені чинним законодавством.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2016 Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі акту перевірки № 23/12-01/НОМЕР_1 від 19.01.2016 винесено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 вимогу №Ф-231201 щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 213246,66 грн. Зазначена вимога була отримана позивачем 25.01.2016.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2016 у справі №826/247/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування наказу, податкової вимоги, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій позов задоволено частково та відповідно до пункту 4 резолютивної частини постанови визнано протиправною та скасувано податкову вимогу про сплату (недоїмки) ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві № Ф - 231201 від 19.01.2015 зі сплати єдиного внеску на суму 213246,66 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2016 та ухвалено нову якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу, податкової вимоги, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податкового повідомлення - рішення, визнання протиправними дій відмовлено.

Супровідним листом № 2616/9/26-59-13-06 від 17.08.2016 "Про направлення виконавчих документів" Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві було направлено до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-231201 від 19.01.2016.

29.08.2016 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52052742 з примусового виконання вимоги № 231201 виданої 23.08.2016 ДПІ у Шевченківський р-ну м. Києва про стягнення боргу у сумі 213246,66 грн. боржником за яким є ОСОБА_1.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 52052742 від 29.08.2016, вважаючи її протиправною, та такою, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 встановлено, що фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках, зокрема, якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Відповідно до пункту 5 вказаного розділу протягом десяти календарних днів з дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені. У разі незгоди з розрахунком фіскального органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з фіскальним органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з фіскальним органом, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену в результаті оскарження суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення фіскального органу або суду), фіскальний орган протягом десяти робочих днів надсилає в порядку, встановленому Законом, до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою та пунктом 4 частини другої статті 17 зазначеного Закону, встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частинами першою та другою статті 25 зазначеного Закону, встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, на державного виконавця покладається обов'язок прийняти виконавчий документ, до яким зокрема є вимога про сплату боргу (недоїмки), і за заявою стягувача відкрити протягом 3 днів виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Відмовити у відкритті виконавчого провадження державний виконавець має право тільки за наявності підстав вичерпний перелік яких встановлений частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

З наявної в матеріалах справи копії виконавчого провадження № 52052742, судом встановлено, що вказане виконавче провадження було відкрито з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-231201 віл 19.01.2016, в якій зазначено, що вона набрала законної сили 23.08.2016

В постанові старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження ВП № 25052742 від 29.08.2016 зазначено про те, що виконавче провадження відкрито з виконання назва документу: "вимога № 231201 виданий 23.08.2016", документ видав: "ДПІ у Шевченківський р-ну м. Києва", про: "стягнення боргу у сумі 213246,66 грн.". При цьому в зазначеній постанові вказано про те, що документ набрав законної (юридичної) сили 23.08.2016.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про те, що зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП № 25052742 від 29.08.2016 датою видання виконавчого документу, а саме, вимоги № 231201 - "23.08.2016" є помилковим, та вірною датою видання виконавчого документу, за яким відкрито виконавче провадження №25052742 є 19.01.2016, у той час, як 29.08.2016 є датою набрання вказаною вимогою законної (юридичної) сили.

Посилання позивача на факт того, що ним не було отримано вимогу № Ф-231201 від 19.01.2016, спростовується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення відповідно до якого вказана вимога була отримана позивачем 25.01.2016 та фактом оскарження відповідної вимоги до суду, за результатами якого Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу, податкової вимоги, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, податкового повідомлення - рішення, визнання протиправними дій відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов