Справа № 489/2561/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 489/2561/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Губницький Д.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського міського голови про визнання протиправною бездіяльності, визнання відповіді такою, що не відповідає законодавству, зобов'язання повідомити про результати розгляду звернення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Миколаївського міського голови, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо повідомлення про результати перевірки його заяви від 19 квітня 2016 р. та про суть прийнятого рішення;

- зобов'язати відповідача повідомити про результати перевірки та суть прийнятого рішення;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо забезпечення постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1;

- визнати відповідь Миколаївського міського голови від 10 травня 2016 р. такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у заяві від 19 квітня 2016 р. ОСОБА_2 повідомляв, що до вказаної квартири, яка перебуває у комунальній власності та наймачем якої є позивач, з березня 2013 р. не подається гаряча вода та просив забезпечити подачу гарячої води. Проте, вважає, що відповідь, яка була надана йому у листі відповідача від 10 травня 2015 р., є неповною, а водопостачання гарячої води не було поновлене.

Представник відповідача просила позов залишити без задоволення вказуючи на його безпідставність.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Миколаївського міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_2 від 19 квітня 2016 року та зобов'язано надати таку відповідь. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на вказану постанову. Апелянт просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, проте про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що 19 квітня 2016 р. ОСОБА_2 заявою повідомляв відповідача про відсутність послуги гарячого водопостачання до квартири де він мешкає з березня 2013 р. та просив забезпечити подачу гарячої води.

Письмовою відповіддю відповідача від 10 травня 2016 р. №І-3111-1/л позивача повідомлено стосовно причини відсутності гарячої води у житловому будинку - обмеження лімітів газопостачання згідно постанови КМ України від 09 липня 2014 р. №296.

Згідно до положень ч. 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» заява - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідь відповідача на заяву ОСОБА_2 не є повною щодо терміну відсутності гарячої води з березня 2013 р., а також відсутня відповідь стосовно забезпечення подачі гарячої води (якщо таке в компетенції міського голови) до квартири позивача або у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 7 даного Закону, не повідомлено про пересилання звернення ОСОБА_2 в цій частині за належністю.

За таких обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді на звернення апелянта та зобов'язання надати таку відповідь.

Разом з тим судом першої інстанції вірно зроблено наголос на тому, що вимога про зобов'язання відповідача забезпечити подачу гарячої води не може ґрунтуватися на підставах позову та положеннях Закону України «Про звернення громадян», тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян