Справа № 681/1371/16-а
Суддя: Бобяк Б. В.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №681/1371/16-а
Постанова

іменем України

31 жовтня 2016 року близько 16 год. 30 хв. Полонський районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Боб»яка Б.В., з участю секретаря Будника Д.О., з участю позивача та представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полонному адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Полонському районі Хмельницької області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

встановив :

26 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області (далі УПФ) про визнання протиправними дій та зобовязання здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. В обґрунтування позовних вимог вказує, що являється суддею у відставці, працював до виходу у відставку суддею Полонського районного суду, отримує довічне грошове утримання. Відповідно до чинного законодавства України у разі зміни грошової винагороди працюючого судді має право на перерахунок довічного грошового утримання. З 01 травня 2016 року грошова винагорода працюючого судді збільшилася. Позивач отримав в територіальному управлінні судової адміністрації Хмельницької області 11 травня 2016 року довідку про розмір грошової винагороди працюючого судді, 12 травня 2016 року звернувся до УПФ із заявою про проведення перерахунку довічного грошового утримання, 20 травня 2016 року йому відповідачем відмовлено йому у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. Вважає, що набув право на перерахунок з часу виникнення права на такий перерахунок тобто з 01 травня 2016 року. Вважає відмову УПФ незаконною, просить визнати дії УПФ протиправними та зобовязати УПФ здійснити перерахунок та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді Полонського районного суду Хмельницької області відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницької області № 205 від 11 травня 2016 року з 01 травня 2016 року без обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, постанову звернути до негайного виконання, зобовязати УПФ подати звіт про виконання постанови суду, стягнути судові витрати по оплаті судового збору.

24 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_2 подав письмову заяву, в якій вказав, що відповідач в добровільному порядку здійснив перерахування грошового утримання з 08 червня 2016 року. Тому просить зобовязати його здійснити перерахунок з дня виникнення права на перерахунок з 01 травня 2016 року по 07 червня 2016 року.

В судовому засіданні позивач доводи позову підтримав, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилається на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Вважає, що з 1 червня 2015 року цим Законом скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до Закону України « Про судоустрій і статус суддів». Відповідач вважає, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується суддям у відставці в розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок здійснюється з дня звернення за перерахунком, а не з дня виникнення права на такий перерахунок.

Дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що з 18 січня 2005 року ОСОБА_2 звільнений з посади судді Полонського районного суду Хмельницької області у звязку з виходом у відставку. До 01 лютого 2007 року ОСОБА_3 довічне грошове утримання виплачувалось ТУ ДСА в Хмельницькій області в розмірі 88 відсотків заробітної плати судді Полонського районного суду, а з 2007 року пенсійну справу ОСОБА_2 для продовження виплати довічного грошового утримання судді у відставці в цьому ж розмірі ТУ ДСА в Хмельницькій області передало до УПФ. Постановою Полонського районного суду від 27 грудня 2013 року зобовязано УПФ здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 129, 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи із заробітної плати працюючого судді місцевого суду загального суду в розмірі 88 % суддівської винагороди та провести відповідні виплати на підставі довідки Територіального управління судової адміністрації в Хмельницькій області від 03 грудня 2013 року № 505 з 1 грудня 2013 року по день припинення права на таку виплату з урахуванням виплачених сум без обмеження щомісячного грошового утримання визначених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року та у разі зміни суддівської винагороди судді Полонського районного суду здійснювати ОСОБА_3 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року апеляційну скаргу УПФ в Полонському районі залишено без задоволення, а постанову Полонського районного суду від 27 грудня 2013 року залишено без змін. З 01 вересня 2015 року знову змінився розмір суддівської винагороди. Постановою Полонського районного суду від 04 березня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 частково і зобовязано відповідача здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88 % суддівської винагороди судді Полонського районного суду без обмеження щомісячного грошового утримання визначених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року, згідно довідки ТУ ДСА в Хмельницькій області №589 від 12 листопада 2015 року з 01 лютого 2016 року. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2016 року апеляційну скаргу УПФ відхилено, а постанову суду залишено без змін. УПФ постанову суду виконало, здійснило перерахунок щомісячного грошового утримання. З 01 травня 2016 року грошова винагорода працюючого судді Полонського районного суду збільшилася. Позивач отримав в територіальному управлінні судової адміністрації Хмельницької області 11 травня 2016 року довідку про розмір грошової винагороди працюючого судді, 12 травня 2016 року звернувся до УПФ із заявою про проведення перерахунку довічного грошового утримання, 20 травня 2016 року йому відповідачем відмовлено йому у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці. З 08 червня 2016 року УПФ здійснило перерахунок грошового утримання ОСОБА_3

Вказані обставини підтверджені письмовими доказами, достовірність яких сторони не оспорюють посвідченням судді у відставці, довідкою про грошову суддівську винагороду, листом УПФ, постановами та ухвалами судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 126 Конституції України, Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність і недоторканність суддів. До таких конституційних гарантій віднесено обов`язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів (ч.1 ст. 130 Конституції України).

Згідно з п.14 ч.1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально - побутове забезпечення, в тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про судоустрій та статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI), Постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України" від 25 січня 2008 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1) та іншими законодавчими та нормативно - правовими актами.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально - побутове забезпечення, в тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким було запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів.

З 1 жовтня 2011 року вступили в дію зміни до статті 138 вищезазначеного Закону, які внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", згідно з якими довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді. В частині п'ятій цієї статті зазначено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, Конституційний Суд України рішенням від 3 червня 2013 року частину третю та перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними ).

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 3 червня 2013 року відновлено дію частини третьої та перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

В рішенні від 3 червня 2013 року Конституційний Суд України вказав на те, що Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"змінено визначений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного утримання суддів, залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів. Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/20008, згідно з якими "визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя".

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України зазначив, що з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції до змін, внесених Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання".

У постановах від 17 березня 2015 року (справа № 21-371а14, №21-429а14), від 9 червня 2015 року (справа № 21-472а15) Верховний Суд України зробив аналогічний правовий висновок щодо обмеження грошового утримання судді зазначивши, що оскільки за змістом пункту 4 рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень, законів, визнаних неконституційними, то право на одержання довічного грошового утримання без обмеження розміру такого виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Також з цього дня, тобто з 3 червня 2013 року виникає право на перерахунок призначеного щомісячного грошового довічного утримання.

Згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-V111 від 2 березня 2015 року внесено зміни до статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 12 лютого 2015 року № 191-V111, згідно з якими частина 3 цієї статті передбачає, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-V111 від 2 березня 2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України", «Про судову експертизу", «Про Національний банк України", «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Змінами, вказаними вище до статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 12 лютого 2015 року встановлено обмеження рівня матеріального забезпечення суддів у відставці, ніж це було передбачено законодавством до внесення таких змін і існувало на час набуття позивачем права на відставку та призначення йому довічного грошового утримання в максимальному розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого судді, а приписами пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-V111 від 2 березня 2015 року фактично скасовано конституційно закріплений інститут відставки судді.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 47 Закону № 2453-V1 незалежність суддів забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (ч.6 ст. 47).

Згідно з пунктом 7 Рішення Конституційного Суду України від 11 травня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Частиною 6 статті 111 Закону № 2453-VI визначено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Відповідно до частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 07 липня 2010 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Крім того, з прийняттям Закону № 213-VIII від 2 березня 2015 року та у зв'язку з неприйняттям до 1 червня 2015 року закону щодо спеціальних пенсій, не скасовано положення статті 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції від 12 лютого 2015 року, частиною другою якої передбачено щомісячне довічне грошове утримання для судді у відставці.

08 червня 2016 року Конституційним Судом України було прийняте Рішення № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Даним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання";

- абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку";

- не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, доводи відповідача щодо необхідності застосування пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213, якими скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", є необґрунтованими і безпідставними.

З огляду на правові положення з прийняттям Закону № 213-VIII від 2 березня 2015 року та у зв'язку з неприйняттям до 01 червня 2015 року закону щодо спеціальних пенсій, фактично не скасовано положення ст. 141 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції від 12 лютого 2015 року, частиною другою якої передбачено щомісячне довічне грошове утримання для судді у відставці та перерахунок у разі зміни грошового утримання працюючого судді.

З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає встановленим, що позивач ОСОБА_2 має право на перерахунок довічного грошового утримання, тому що до 01 червня 2015 року закон щодо спеціальних пенсій не прийнятий. За таких обставин на ОСОБА_2 не поширюються норми Закону № 213 про встановлення розміру грошового у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, тому на правовідносини ОСОБА_2 з УПФ фактично поширюються норми ст..141 Закону №2453 в редакції Закону №192, оскільки ОСОБА_2 не позбавлений статусу судді у відставці.

Питання перерахунку пенсійного забезпечення регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч.4 ст.45 цього Закону перерахунок пенсії здійснюється з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву подано ним до 15 числа включно. Тому у позивача ОСОБА_2 є правові підстави для перерахунку грошового утримання з 01 травня 2016 року.

Для перерахунку необхідно врахувати розмір заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, яка вказана у довідці, виданій довідку ТУ ДСА в Хмельницькій області № 205 від 11 травня 2016 року.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає поверненню йому з бюджетних асигнувань відповідача.

При здійсненні перерахунку грошового утримання звернення постанови до негайного виконання чинним законодавством не передбачена, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 94, 158-163,186 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в Полонському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області здійснити за період з 01 травня 2016 року по 07 червня 2016 року включно перерахунок та виплачувати ОСОБА_3 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88 відсотків суддівської винагороди судді Полонського районного суду Хмельницької області відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницької області № 205 від 11 травня 2016 року без обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням виплачених сум.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у Полонському районі України на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судових витрат по оплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подання скарги до Полонського районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Б.В. Бобяк