Справа № 2а/0270/3019/12
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2012-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Вінниця

09 серпня 2012 р. Справа № 2а/0270/3019/12

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук Ірини Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука Михайла Володимировича

представників позивача: Нєнова О.В., Чабан Н.М.

представників відповідача: Шевчука В.О., Гужви Н.М.

третіх осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державної фінансової інспекції у Вінницькій області

до: Вінницького училища культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про: зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

22 червня 2012 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна фінансова інспекція у Вінницькій області з позовом до Вінницького училища культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час проведення ревізії Вінницького училища культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області виявлено порушення вимог чинного законодавства, а саме:

- в порушення вимог ст. 13 Бюджетного кодексу України, п. З Переліку груп власних надходжень бюджетних установ, вимог щодо їх утворення та напрямків використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2002 року №659 (чинна до 18 березня 2011 року) та п. п. 22, 29 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, при наявності джерела покриття (надходження плати за проживання в гуртожитку), директором Училища ОСОБА_4 та головним бухгалтером ОСОБА_5 протягом періоду з 1 грудня 2009 року по 30 грудня 2011 року проведено оплату за комунальні послуги та енергоносії, спожиті мешканцями гуртожитку та студентами, за рахунок коштів загального фонду, що призвело до покриття видатків спеціального фонду за рахунок коштів загального фонду кошторису на загальну суму 126145,88 грн.;

- в порушення вимог п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23 січня 1996 року №77/96, п. 8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, із змінами, та Угод про підготовку фахівців з вищою освітою, які укладалися між Училищем та студентами, в частині відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням та не відпрацювали не менше трьох років за місцем направлення на роботу, повної вартості навчання, протягом періоду з 1 грудня 2009 року по 30 грудня 2011 року директором Училища ОСОБА_4 не здійснювався контроль за працевлаштуванням випускників та не проводилась претензійно-позовна робота, внаслідок чого 3-ма випускниками Училища, які навчались за державним замовленням, не відпрацьовано за місцем направлення, чим завдано збитків загальному фонду обласного бюджету на загальну суму 26457,47 грн.

Дані порушення відображені в акті ревізії № 04-15/01 від 27.03.2012 року.

Оскільки в ході контрольного заходу виявлені порушення не були повністю усунені, на адресу відповідача було направлено лист-вимогу від 05.04.2012р. № 02-04-20-14/2809, в якому повідомлялись обов`язкові для виконання вимоги про усунення порушень виявлених під час ревізії.

Однак, Відповідачем вимоги Позивача повністю виконані не були, в зв`язку з чим Державна фінансова інспекція у Вінницькій області звернулась з позовом до суду про зобов`язання Вінницького училища культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича виконати законні вимоги (лист від 05.04.2012р. № 02-04-20-14/2809) Державної фінансової інспекції у Вінницькій області щодо:

- забезпечення відшкодування порушення шляхом повернення 3-ма випускниками училища, які навчались за державним замовленням та не відпрацювали не менше трьох років за місцем направлення на роботу, повної вартості навчання на рахунок № 0001 загального фонду обласного бюджету в сумі 26457,47 грн.;

- забезпечення відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих мешканцями гуртожитку та студентами, шляхом перерахування на рахунок загального фонду обласного бюджету № 0001 коштів в сумі 70000,00 грн.

Представником Позивача в судовому засіданні 17.07.2012р. подано письмову заяву (а.с. 58) про зменшення позовних вимог, згідно із якою Позивач просить зменшити позовні вимоги в частині забезпечення Відповідачем відшкодування комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих мешканцями гуртожитку та студентами, шляхом перерахування на рахунок загального фонду обласного бюджету № 0001 коштів в сумі 70000,00 грн.

Дана заява мотивована тим, що Відповідачем частково були виконанні вимоги Позивача.

В силу частини 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Зважаючи на права, якими наділений позивач статтею 51 Кодексу адміністративного судочинства України, зменшення розміру позовних вимог приймається судом, оскільки такі дії позивача не суперечать закону, не порушують чиїх-небудь прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні представники Позивача уточнені позовні вимоги підтримали повністю та, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснення надані у судових засіданнях, просили позов задовольнити повністю.

Представники Відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, обґрунтовуючи свою позицію твердженнями, викладеними у свої письмових запереченнях.

Ухвалою суду від 17.07.2012 року до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що не міг з`явитись на роботу за направленням, оскільки у нього хворий батько ОСОБА_6 , інвалід ІІ групи, який потребує лікування, а тому він змушений заробляти кошти для його забезпечення.

ОСОБА_2 пояснив, що дійсно в 2010 році він закінчив Вінницьке училище культури і мистецтв ім. М.Д.Леонтовича. Разом з дипломом йому було видано посвідчення про направлення на роботу в дитячу музичну школу с. Комсомольське Козятинського району Вінницької області. Однак, у тому ж році він був направлений в військову частину НОМЕР_1 для проходження строкової військової служби. Про неможливість прибуття в розпорядження дитячої музичної школи с. Комсомольське він не повідомив в училище в силу своєї необізнаності.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, хоча про час, дату та місце його проведення була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи на ІV квартал 2011 року, в період з 30 грудня 2011 року до 23 березня 2012 року, Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Вінницького училища культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича за період з 1 грудня 2009 року по 30 грудня 2011 року.

По результатам ревізії Державною фінансовою інспекцією у Вінницькій області складено Акт № 04-15/01 від 27.03.2012 року (а.с. 6-11).

Відповідно до п. 40 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.06р. № 550, у разі наявності заперечень (зауважень) щодо змісту акта ревізії керівник, головний бухгалтер чи інші особи підписують його із застереженням.

Даний Акт підписаний Відповідачем без застережень, що свідчить про відсутність заперечень щодо змісту акту з боку Відповідача і його згоду з встановленими правопорушеннями.

Оскільки в ході контрольного заходу виявлені порушення не були повністю усунені, на адресу відповідача, відповідно до п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.06р. № 550, було направлено лист-вимогу від 05.04.2012р. № 02-04-20-14/2809 (а.с. 12-15), в якому повідомлялися обов`язкові для виконання вимоги, про усунення порушень виявлених під час ревізії та надано Відповідачу строк до 20.04.2012р. для надання інформації щодо вжитих заходів.

Однак, у надісланій відповіді (а.с. 16) відсутня інформація щодо забезпечення відшкодування порушення шляхом повернення 3-ма випускниками училища, які навчались за державним замовленням та не відпрацювали не менше трьох років за місцем направлення на роботу, повної вартості навчання на рахунок № 0001 загального фонду обласного бюджету в сумі 26457,47 грн.

Визначаючись щодо заявленого позову суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні, головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні, однією з функцій Головного контрольно-ревізійного управління України, Контрольно-ревізійних управлінь в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі є проведення у підконтрольних установах ревізії фінансово-господарської діяльності, використання і збереження фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильності визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов`язань, стану і достовірності бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

Згідно із п. 2 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.06р. № 550 (далі - Порядок), інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Відповідно до п. 35 Порядку, результати ревізії викладаються в акті.

Пунктом 46 вищезазначеного Порядку передбачено, що якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно п. 10 ст. 10 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні від 26.01.1993 року № 2939-ХП, органам державної контрольно-ревізійної служби надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою, не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Так, ревізією встановлено, що в порушення вимог п. 2 Указу Президента України від 23 січня року №77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», п. 8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, із змінами, та Угод про підготовку фахівців з вищою освітою, які укладалися між Училищем та студентами, в частині відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням та не відпрацювали не менше трьох років за місцем направлення на роботу, повної вартості навчання, протягом періоду з 1 грудня 2009 року по 30 грудня 2011 року директором Училища ОСОБА_4 не здійснювався контроль за працевлаштуванням випускників та не проводилась претензійно-позовна робота, внаслідок чого 3-ма випускниками Училища, які навчались за державним замовленням, не відпрацьовано за місцем направлення, чим завдано збитків загальному фонду обласного бюджету на загальну суму 26457,47 грн.

Пунктом 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23 січня 1996 року №77/96 встановлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов`язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання.

Порядок працевлаштування випускників, які закінчили вищі навчальні заклади за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб, визначається угодами між ними.

Відповідно до п. 8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.

Як слідує з матеріалів справи, між Вінницьким училищем культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено угоди про підготовку фахівців з вищою освітою, відповідно до яких, останні зобов`язуються: оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною характеристикою фахівця за напрямом підготовки; прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установлену порядку.

Однак, в порушення вищезазначених норм та умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою, після закінчення навчання вказані особи не прибули на місце направлення та не відпрацювали там трьох років, а також не відшкодували вартість навчання в установлено порядку.

В спростування позовних вимог представники Відповідача зазначають, що вищевказані випускники не з`явились на місце направлення і не відпрацювали трьох років в зв`язку з поважними причинами.

Так, ОСОБА_2 , після закінчення навчання, був направлений в військову частину НОМЕР_1 для проходження строкової військової служби, ОСОБА_3 на момент закінчення училища здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, а у ОСОБА_1 на утриманні батько, інвалід ІІ групи.

На думку представників Відповідачі дані обставини, у відповідності до п. 9 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, взагалі є підставами для звільнення випускників від відпрацювання за направленням.

Суд критично оцінює твердження представників Відповідача, оскільки в п. 9 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, перераховані поважні причини, які допускають розірвання випускником угоди з вищим навчальним закладом, та в жодному разі не звільняють випускників від відпрацювання за направленням не менше трьох років.

Крім того, як встановлено під час судового розгляду, угоди щодо підготовки фахівців з вищою освітою, укладені між Відповідачем та трьома студентами, до цього часу не розірвано.

Разом з тим, в пункті 11, 12 даного Порядку вказано, що випускник, призваний на строкову військову службу до Збройних Сил, після її закінчення зобов`язаний прибути на роботу за призначенням. Перебування у Збройних Силах зараховується в передбачений угодою термін роботи за призначенням. Також, зараховується до терміну роботи за призначенням час перебування жінки у відпустці після закінчення вищого навчального закладу у зв`язку з вагітністю, пологами, доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Також, суд критично відноситься до посилань представників Відповідача на відсутність Порядку стягнення коштів з випускників, які не відпрацювали за направлення трьох років, як на підставу не здійснення відшкодування, оскільки відсутність такого Порядку не звільняє від обов`язку вжиття заходів для відшкодування вартості навчання.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову шляхом зобов`язання Вінницького училища культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича виконати законні вимоги (лист від 05.04.2012р. № 02-04-20-14/2809) Державної фінансової інспекції у Вінницькій області щодо забезпечення відшкодування порушення шляхом повернення 3-ма випускниками училища, які навчались за державним замовленням та не відпрацювали не менше трьох років за місцем направлення на роботу, повної вартості навчання на рахунок № 0001 загального фонду обласного бюджету в сумі 26457,47 грн.

В силу ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Судом встановлено, що представники Позивача повністю довели правомірність вимог, які він просить зобов`язати виконати Відповідача, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначені положення чинного законодавства України, суд, вважає, що вимоги Позивача щодо зобов`язання Вінницького училища культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича виконати законні вимоги (лист від 05.04.2012р. № 02-04-20-14/2809) Державної фінансової інспекції у Вінницькій області щодо забезпечення відшкодування порушення шляхом повернення 3-ма випускниками училища, які навчались за державним замовленням та не відпрацювали не менше трьох років за місцем направлення на роботу, повної вартості навчання на рахунок № 0001 загального фонду обласного бюджету в сумі 26457,47 грн., є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Вінницьке училище культури і мистецтва ім. М.Д. Леонтовича виконати законні вимоги Державної фінансової інспекції у Вінницькій області щодо забезпечення відшкодування порушення шляхом повернення трьома випускниками училища, які навчалися за державним замовленням та не відпрацювали не менше трьох років за місцем направлення на роботу, повної вартості навчання на рахунок № 0001 загального фонду обласного бюджету в сумі 26457,47 грн. (двадцять шість тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень сорок сім копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна