Справа № 1512/7927/2012
Суддя: Коваленко О. Б.
Дата ухвалення: 2013-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/7927/2012
Провадження № 2-а/520/42/13
ПОСТАНОВА

09.04.2013 року

Київський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді: Коваленко О.Б.,

за участю секретаря: Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 Стюарт Ноелевич, ОСОБА_4 Коллінс Ноелевич про визнання незаконним рішення субєкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 Стюарт Ноелевич, ОСОБА_4 Коллінс Ноелевич про визнання незаконним рішення субєкта владних повноважень та просить визнати недійсним розпорядження голови ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 823 від 05.06. 2001 року.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивач вказує, що 22 червня 1974 року на підставі ордеру №1663 ОСОБА_5 на склад родини з 4 чоловік була представлена трикімнатна квартира №137 в будинку 29 «а» по вул. Ак.Корольова в м.Одесі. В квартирі були зареєстровані позивач, батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_3, сестра позивача ОСОБА_6 ОСОБА_6 була донькою ОСОБА_5 від першого шлюбу. В 1986 році ОСОБА_6 забрала всі свої речі та пішла з дому, на протязі 10 років не спілкувалася з родичами. 09 жовтня 1996 року рішенням Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 була визнана особою, яка втратила право на жилу площу в спірній квартирі. Від знайомих стало відомо, що ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, у них народилися діти: син ОСОБА_4 Стюарт Ноелевич, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4 Коллінс Ноелевич, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 ніколи не зверталася до позивача за допомогою, в квартиру з дітьми не вселялася. В 2000 році спірна квартира була приватизована та було видано свідоцтво про право власності на квартиру на ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1. 18.11.2005 року помер ОСОБА_5. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири №137 в будинку 29 «а» по вул.Ак. Корольова в м.Одесі. В 2011 році позивач дізнався, що ОСОБА_6 померла. В вересні 2011 року позивач дізнався, що в ОСОБА_2 районному суді м.Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_4 Стюарт Ноелевич, ОСОБА_4 Коллінс Ноелевич до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та вселення. З позовної заяви ОСОБА_1 стало відомо, що на підставі розпорядження голови ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 823 від 05.06.2001 року була збережена жила площа за адресою: м.Одеса, вул.Ак. Корольова, 29 «а» кв.137 за неповнолітніми ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_4, які залишилися без опіки батьків та на час перебування в дитячому закладі. Позивач вважає дане розпорядження незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки оспорюваний акт виданий уповноваженим органом, в межах його компетенції та відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідач посилався на п. 1 Розяснень Президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів», згідно з яким акт державного чи іншого органу - юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання ти чи інших суспільних відносин, і має обовязковий характер для субєктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні. Нормативний акт це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Індивідуальні акти породжують права і обовязки тільки у того субєкта, якому вони адресовані. Форма, найменування, порядок прийняття актів державними чи іншими органами залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган. У відповідності до п. 2 вищезазначених розяснень підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Третя особа ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги.

Третя особа ОСОБА_9 Стюарт Ноелевич не визнав позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_9 Коллінс Ноелевич позовні вимого не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що згідно ордеру 1663 від 22 червня 1974 року ОСОБА_5 на склад родини з 4 осіб: ОСОБА_3- жінка, ОСОБА_1- син, ОСОБА_6- донька, була представлена трикімнатна квартира №137 в будинку 29 «а» по вул. Ак. Корольова в м.Одесі. В квартирі були зареєстровані позивач, батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_3, сестра позивача ОСОБА_6 ОСОБА_6 була донькою ОСОБА_5 від першого шлюбу.

ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, у них народилися діти: син ОСОБА_4 Стюарт Ноелевич, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_4 Коллінс Ноелевич, ІНФОРМАЦІЯ_2.

09 жовтня 1996 року рішенням Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_6 була визнана особою, яка втратила право на жилу площу в спірній квартирі.

15.03.2003 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 була позбавлена батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4 Стюарт Ноелевич, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 Коллінс Ноелевич, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 2000 році спірна квартира була приватизована (а.с. 21) та було видано свідоцтво про право власності на квартиру № 19-14362 від 12 грудня 2000 року на ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1.

18.11.2005 року помер ОСОБА_5. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири №137 в будинку 29 «а» по вул. Ак.Корольова в м.Одесі.

В 2011 році ОСОБА_6 померла.

У вересні 2011 року до Київського районного суду м.Одеси надійшов позов ОСОБА_4 Стюарт Ноелевич, ОСОБА_4 Коллінс Ноелевич до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та вселення.

З матеріалів цивільної справи № 2-6069/11 за даним позовом (суддя Петренко В.С.) вбачається, що матеріали, на підставі яких виносився припис № 1510-К-11 від 17.05.2001 року у прокуратурі Київського району м. Одеси не збереглися (а.с. 61). Саме на підставі даного припису було здійснено розпорядження голови ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 823 від 05.06.2001 року щодо збереження жилої площі за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Корольова, 29 «а» кв.137 за неповнолітніми ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_4, які залишилися без опіки батьків та на час перебування в дитячому закладі.

Також під час судового розгляду встановлено, що службою у справах неповнолітніх ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради 05.04.2006 року було проведено бесіду з бабусею ОСОБА_3, яка категорично відмовилась зареєструвати дітей за адресою: АДРЕСА_1.

Суд критично оцінює позицію позивача щодо того, що ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_4 не набули право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, оскільки ніколи не проживали і не були зареєстровані в даній квартирі, а також не являлися членами сімї ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_1

Суд зазначає, що на момент, коли дітей передали на утримання до дитячої установи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, залишився проживати рідний дідусь ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_5, який безумовно є членом сімї дітей. КОНВЕНЦІЯ ПРО ПРАВА ДИТИНИ (20 листопада 1989 року, редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, Конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991), встановлює:

Ст. 3 ч. 1: В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ст. 20 ч.1: Дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.

Медичні документи на породілля ОСОБА_6, які було представлено до суду позивачем, відносяться до періоду 80-х років і взагалі не доводять не проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з ст. 71 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон) територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Відповідно до ст. 11 Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Як зазначено у ст. 34 Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вирішення відповідно до законодавства питань про надання пільг і допомоги, пов'язаних з охороною материнства і дитинства.

У відповідності з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час прийняття оспорюваного розпорядження, подання з вимогами усунення порушень закону причин цих порушень і умов, що їм сприяють, вноситься прокурором, його заступником у державний орган, громадську організацію або посадовій особі, які наділені повноваженням усунути порушення закону, і підлягає негайному розгляду. Не пізніш як у місячний строк має бути вжито відповідних заходів до усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяють, і про наслідки повідомити прокурору.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Наведені позивачем доводи і представлені докази не переконали суд, що оспорюване розпорядження голови ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 823 від 05.06. 2001 року є таким, що постановлено з порушенням вимог діючого законодавства.

Суд приходить до переконливого висновку, що прийняття розпорядження голови ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 823 від 05.06. 2001 року є реалізацією повноважень, покладених на неї законом.

Враховуючи, що вимоги позивача є необґрунтованими, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсним розпорядження голови ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 823 від 05.06. 2001 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 69 71, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_9 Стюарт Ноелевич, ОСОБА_9 Коллінс Ноелевич, про визнання недійсним розпорядження голови ОСОБА_2 районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 823 від 05.06. 2001 року відмовити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Коваленко О. Б.