Справа № 607/12194/16-а
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2016 Справа №607/12194/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Осів І.В.,

з участю осіб, які беруть участь в справі: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 Державної міграційної служби України у Тернопільській області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 Державної міграційної служби України у Тернопільській області у жовтні 2016 року предявив до суду адміністративний позов до ОСОБА_2 про примусове видворення громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, та затримання його у звязку з таким видворенням з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України. Позов обґрунтовує позов тим, що відповідач вїхав в Україну 26 лютого 2015 року. 01 квітня 2016 року Бучацьким районним сектором УДМС у Тернопільській області, у звязку із відсутністю законних підстав перебування на території України, було прийняте рішення № 46 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, яким останнього зобовязано покинути територію України до 30 квітня 2016 року, проте відповідач ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України, жодних дій щодо повернення в країну походження не вживає. У звязку із вищенаведеним, а також через те, що ОСОБА_2 не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення а також існує ризик його втечі, позивач просить примусово видворити громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 за межі України, та затримати його у звязку з таким видворенням з поміщенням у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 Державної міграційної служби України у Тернопільській області ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі з підстав викладених в ньому та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснив, що на виконання рішення від 01 квітня 2016 року Бучацького районного сектору УДМС у Тернопільській області він наприкінці квітня виїхав з України на територію Росії в с.Хутор Ростовської області, де живе його тітка. В жовтні до нього подзвонили родичі, які повідомили йому що важко хворий його батько, який має рак легень, а тому в жовтні 2010 року він знову вїхав на територію України. При перетині державного кордону йому ставилися відмітки в паспорті, проте паспорт він втратив на автовокзалі м. Києва, у звязку із чим написав заяву в органи поліції. Просить також врахувати, що він хворіє, лікується в онкодиспансері.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 лютого 2015 року громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 вїхав в Україну за паспортним документом серії AN 0588032, виданим 25 липня 2013 року терміном дії до 25 липня 2023 року, з приватною метою.

У звязку із тим, що відповідач перебував в Україні понад дозволений термін, тобто більше 90 днів, не звертався до територіальних підрозділів УДМС у Тернопільській області з клопотанням щодо продовження строку тимчасового перебування на території України, 01 квітня 2016 року ОСОБА_4 ДМС у Тернопільській області складено протокол про адміністративне порушення ПР МТР 015826 та постановою ПН МТР 015826 від 01 квітня 2016 року, винесеною ОСОБА_4 ДМС у Тернопільській області, за вчинене правопорушення відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 510 гривень.

Штраф у розмірі 510 гривень, накладений вищезазначеною постановою, сплачено повністю, про що свідчить квитанція № 2 від 01 квітня 2016 року, видана АТ «Ощадбанк».

Також, 01 квітня 2016 року УДМС у Тернопільській області прийняте рішення № 46 про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, яким вирішено даного громадянина примусово повернути з України та зобов'язати його покинути територію України в термін до 30 квітня 2016 року. Вказаним рішенням відповідачу також роз'яснено, що він зобов'язаний покинути територію України у термін, визначений в рішенні про примусове повернення та у разі ухилення від виїзду він буде підлягати на підставі постанови місцевого загального суду затриманню і видворенню в примусовому порядку.

Відповідно до розписки від 01 квітня 2016 року, ОСОБА_2 особистим підписом засвідчив, що його повідомлено по те, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства щодо нього прийнято рішення про його примусове повернення з України, та зобов'язався не пізніше 30 квітня 2016 року залишити територію України.

Як вбачається з інформації ВІС «ШЛЮЗ МВС-АРКАН», листа від 03 червня 2016 року вих. № 064-11270/0/15-16 Адміністрації Державної прикордонної служби України, отриманого УДМС у Тернопільській області 07 червня 2016 року, листа управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 01.11.2016 року №69/8-5499, щодо громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на протязі 2016 року відсутні відомості про перетин державного кордону.

Як видно із повідомлення Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області від 13.10.2016 року, ОСОБА_2 звернувся в відділення поліції у звязку із втратою ним закордонного паспорта громадянина ОСОБА_6, виданого на його імя на центральному автовокзалі м.Києва.

Як видно із виписки з медичної картки №6542 стаціонарного хворого відповідач перебував на стаціонарному лікуванні із 24.10.2016 року по 01.11.2016 року із діагнозом бокова кіста шиї зліва, нейроциркуляторна дистонія за замішаним типом.

Відповідно до ч. 15 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Статтею 9 вказаного вище Закону передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 1 Угоди: між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_5 ОСОБА_6 про безвізові поїздки громадян, затвердженою постановою Кабінету Міністрів № 12 від 24 жовтня 2002 року, громадяни держави однієї Сторони незалежно від місця їх постійного проживання, можуть в'їжджати, виїжджати, прямувати транзитом та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених у Додатку до цієї Угоди.

Згідно п.п. 2 п. 2 «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 15 лютого 2012 року, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Враховуючи те, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, вїхав в Україну 26 лютого 2015 року, а тому станом на момент винесення рішення УДМС у Тернопільській області № 46 від 01 квітня 2016 року, а також на момент розгляду справи судом, він перебуває на території України без законних на те підстав.

Доводи відповідача про те, що наприкінці квітня 2016 року на виконання рішення УДМС у Тернопільській області про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 він виїхав з території України, а в жовтні 2010 року вїхав на територію України суд відкидає, оскільки такі пояснення спростовуються даними інформації ВІС «ШЛЮЗ МВС-АРКАН», листом від 03 червня 2016 року вих. № 064-11270/0/15-16 Адміністрації Державної прикордонної служби України, отриманого УДМС у Тернопільській області 07 червня 2016 року, листом управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 01.11.2016 року №69/8-5499, на протязі 2016 року відсутні відомості про перетин державного кордону.

Окрім того такі пояснення відповідача є неконкретними, без зазначенням конкретних дат, місця перетину кордону, і суд розцінює їх як такі, щоб уникнути примусового видворення на підставі рішення суду.

Положеннями ч. ч. 5, 6 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 30 вказаного Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

В ході судового розгляду справи не було встановлено обставин, передбачених ст. ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які б виключали прийняття судом рішення про примусове видворення відповідача.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач, перебуваючи на території України без законних підстав, жодних заходів щодо виїзду за межі України на виконання рішення ОСОБА_4 Державної міграційної служби України у Тернопільській області № 46 про примусове повернення з України не вжив, продовжував знаходитись на території України без законних на те підстав, а тому позов про примусове видворення підлягає до задоволення.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання постанови про примусове видворення відповідача.

Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183-7 КАС України, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень: 1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобовязати іноземця або особу без громадянства внести заставу; 3)затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В судовому засіданні встановлено, і це визнається відповідачем, що на даний час ним втрачено паспорт для виїзду закордон, наявні відомості про прийняття щодо нього раніше про видворення, тривалий час відповідач не виконує рішення щодо його видворення, а тому є наявні підстави вважати, що відповідач не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

Однак, враховуючи стан здоровя відповідача, його майновий стан, наявність на території України родичів, а також приписи положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року ( 995_015 ) та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ( 995_043 ), статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (995_004), відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту, суд вважає за можливе зобовязати іноземця або особу без громадянства внести заставу в розмірі 50 мінімальних розмірів заробітної плати, що становить 68900 грн. (1378 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року Х 50) .

На підставі наведеного, відповідно до п. п. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 18, 69 71, 94, 159-163, 167, 183-5, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 Державної міграційної служби України у Тернопільській області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні задовольнити частково.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, чи на його прохання іншу особу, на протязі пяти робочих днів з дня прийняття судом рішення, внести заставу в розмірі 50 мінімальних розмірів заробітної плати, що становить 68900 грн. на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Покласти на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, обовязки: прибувати до службової особи Бучацького районного сектору УДМС України в Тернопільській області кожного вівторка з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. ; не відлучатися з населеного пункту міста Бучача, без дозволу службової особи Бучацького районного сектору УДМС України в Тернопільській області; невідкладно повідомляти визначену службову особу Бучацького районного сектору УДМС України в Тернопільській області про зміну свого місця проживання.

Розяснити відповідачу, що у разі невнесення застави в установлений строк адміністративний суд за клопотанням відповідного органу (підрозділу) невідкладно ухвалює без участі іноземця або особи без громадянства рішення про його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Розяснити відповідачу, що у разі невиконання іноземцем або особою без громадянства обовязків, покладених судом, чи вчинення порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців: внесена застава за клопотанням відповідного органу (підрозділу) або за ініціативою суду звертається судом у дохід держави та уповноважений орган (підрозділ) може звернутися до адміністративного суду з клопотанням про затримання цієї особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постанову суду у відповідності до вимог ст. 256 КАС України, допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя Позняк В.М.