Справа № 296/3365/16-а
Суддя: Галасюк Р. А.
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/3365/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2016 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Галасюк Р.А., розглянувши одноособово у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, свої вимоги мотивує тим, що вона є державним службовцем і працює на посаді ревізора-інспектора в Головному Управлінні ДФС у Житомирській області і є інвалідом 3-ої групи через загальне захворювання, у звязку з чим їй виплачується пенсія по інвалідності в порядку визначеному ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1963 року.

Однак, 02.03.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» і ч.4 ст.37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року було викладено в новій редакції, було припинено виплату пенсії у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, призначених відповідно до ЗУ «Про державну службу» у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії.

21.03.2016 року позивачка звернулася до УПФ України в м.Житомирі з письмовим проханням про відновлення нарахування та виплати їй пенсії за інвалідністю 3-ї групи. На її заяву УПФ в м. Житомирі Житомирської області, своєю відповіддю від 25.03.2016 року повідомило, що відповідно абзацу другого частини першої статті 47 України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 2 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених законами України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Закони України «Про державну службу», які регулюють порядок призначення пенсії за віком по держслужбі, які були змінені у встановленому законодавством порядку. Отже оскільки позивачка продовжує працювати на посаді ревізора-інспектора в Головному управління ДФС у Житомирській області, то підстави для поновлення виплати їй пенсії, відсутні.

Відповідно до частини 5 Прикінцевих положень Закону № 213-8, у разі не прийняття до 01.06.2015 року, закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу» та інших.

Оскільки до 01.06.2015 року, Верховною Радою України не було прийнято Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ряду Законів України, у тому числі Закону України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З огляду на зазначене, підстави, для припинення позивачці виплати пенсії з 01.06.2015 року, не чинні, у зв,язку з тим, що вона не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку та на умовах Закону України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Тому просила суд зобов,язати управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області відновити їй виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01.06.2015 року.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач подав заперечення проти позову, у яких просив відмовити в задоволенні позову.

Суддя за результатами розгляду справи у порядку скороченого провадження, оцінивши повідомлені сторонами обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено і ніким не заперечувалося, що позивачка перебуває на обліку в УПФ в м. Житомира Житомирської області, як отримувач пенсії по інвалідності 3-ї групи загального захворювання Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка працює на посаді ревізора-інспектора в Головному Управлінні ДФС у Житомирській області.

З 01.04.2015 року, відповідач на підставі Закону України від 02.03.2015 року № 213-8 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», виплату позивачці пенсії за віком, припинив.

21.03.2016 року позивачка звернулася до УПФ України в м.Житомирі з письмовим проханням про відновлення нарахування та виплати їй пенсії за інвалідністю 3-ї групи. Однак, відповідачем було відмовлено у задоволенні заяви позивачки про поновлення їй виплати пенсії, про що зазначено у листі № 165/К-8 від 25.03.2016 року мотивуючи це тим, що позивачка продовжує працювати на посаді ревізора-інспектора в Головному управління ДФС у Житомирській області, підстави для поновлення вже призначеної пенсії відсутні.

Натомість суд не може погодитися з таким рішенням суб,єкта владних повноважень, щодо відмови у поновленні виплати пенсії позивачці, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов,язані діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст.. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування» ( в редакції ОСОБА_2 № 213-8 від 02.03.2015 року, що чинна з 01.04.2015 року) тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 2 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», пенсії, призначені відповідно цих законів, не виплачуються.

Тобто, станом на 01.04.2015 року посада, на якій працює позивачка, дійсно давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв,язку з чим відповідачем з 01.04.2015 року було припинено виплату пенсії позивачці.

При цьому, відповідно до пункту 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»,передбачено, що у разі не прийняття до 01.06.2015 року, закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консудьтанта народного депутата України.

Вказаний у пункті 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», закон, щодо призначення всіх пенсій, у тому числі і спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у зв,язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» таЗакон України «Про судоустрій і статус суддів», щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Тому на даний час особам, які підпадають під дію вищезазначених спеціальних законів , пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивачка ОСОБА_1, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв,язку з чим відпали передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону.

Отже, з 01.06.2015 року, виплата пенсії, призначеної позивачці ОСОБА_1 відповідно Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв,язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачці у відновленні виплати раніше призначеної їй пенсії з 01.06.2015 року є протиправними.

Відповідно ст.. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб,єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

У зв,язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 521,20 грн., слід стягнути з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка органу владних повноважень УПФ в м. Житомирі Житомирської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 14, 24, 69-71, 86, 160-163 КАС України, ст.. ст. 19, 21,46, 64, 68 Конституції України, ст.. ст. 46, 47, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування», п. 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-8, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов,язати управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області відновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії по інвалідності 3-ї групи з 01.06.2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 521,20 грн., шляхом іх безспірного списання із рахунка органа владних повноважень - управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського Апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги з одночасним надісланням її копії до апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р. А. Галасюк