Справа № 334/2418/16-а(2ар/334/3/2016)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2016 рокусправа № 334/2418/16-а(2ар/334/3/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Білак С.В. Шальєвої В.А.

розглянув у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року про розяснення судового рішення по справі № 334/2418/16-а(2ар/334/3/2016) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати пенсії по інвалідності та зобовязати поновити їй виплату призначеної пенсії з 20.10.2015.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача та зобовязано відповідача виплатити призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсію з 20.10.2015 р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2016 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2016 року по справі № 334/2418/16а (2-а/334/149/2016) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії повернуто апелянту.

У серпні 2016 року Відповідач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про розяснення постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2016 року, а саме, просив розяснити до якого часу проводити поновлення виплати пенсії позивачу, враховуючи внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, оскільки в постанові суду першої інстанції вказано лише дату початку проведення виплати пенсії.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою від 08 вересня 2016 року заяву задовольнив і розяснив постанову, виклавши третій абзац резолютивної частини постанови наступним чином: Зобовязав Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя виплатити ОСОБА_1 призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсію з 20.10.2015 до змін у законодавстві.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про розяснення судового рішення. В обґрунтування апеляції зазначив, що суд фактично змінив своє рішення.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що останню необхідно задовольнити з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції своєю ухвалою від 08 вересня 2016 року роз'яснив постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2016 шляхом зміни редакції третього абзацу резолютивної частини постанови, яку доповнив словами наступного змісту: «до змін у законодавстві».

При цьому необхідність таких розяснень обґрунтована змінами редакції статті 47 Закону України № 1058, які повязані із набранням з 01.01.2016 р. чинності Законом України № 911.

Порядок роз'яснення судового рішення визначений статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб стосовно яких воно ухвалено, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого судового рішення адміністративного суду.

Виходячи із системного тлумачення положень статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, що виникають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Отже, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, а також (або) для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз'яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту заяви Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя вбачається, що питання розяснення виникло через міни в законодавстві, які сталися з 01.01.2016 року у звязку із прийняттям Закону України № 911, в той час як позов стосувався правомірності невиплати призначеної позивачу з 20.10.2015 р. пенсії через прийняття Закону України № 213. Отже заява про розяснення постанови суду стосується правовідносин, які не були предметом розгляду у даній справі і не можуть бути вирішені шляхом розяснення судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення заяви відповідача про розяснення рішення суду шляхом зазначення кінцевої дати проведення виплати пенсії з огляду на внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, оскільки це призводить до зміни суті прийнятого рішення. При цьому слід звернути увагу, що суд першої інстанції при вирішені спору в мотивувальній частині своєї постанови посилався на редакцію частини 1 статті 47 Закону України № 1058, яка діяла в період з 01.04.2015 по 31.12.2015 у звязку із набранням чинності Законом України № 213. Наступні зміни в законодавстві знаходяться поза межами предмету спору у даній справі і можуть бути підставою для виникнення нових правовідносин між позивачем та відповідачем, яких постанова суду від 02.06.2016 року не стосується.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції в постанові від 02.06.2016 р. надавав оцінку і правовідносинам, що виникли на підставі Закону України № 911 від 24.12.2015 р., не відповідає тексту та змісту постанови, оскільки посилань саме на цей закон судове рішення не містить і редакція ст. 47 Закону України № 1058 судом застосована без урахування змін, внесених до неї на підставі закону України № 911.

Таким чином, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у звязку з чим, судове рішення відповідно до частини 4 статті 202 КАС України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про розяснення рішення суду.

Вирішуючи питання про судові витрати, колегія суддів, враховуючи обґрунтованість апеляційної скарги, матеріальний стан та стан здоровя апелянта, який є інвалідом 3 групи, вважає за можливе звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яка була відстрочена до прийняття рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 160, 167, 195, 197, 199, 202, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року по справі № 334/2418/16-а(2ар/334/3/2016) скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському (раніше Ленінському) районі м. Запоріжжя про розяснення рішення суду - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва