Справа № 320/5953/16-а
Суддя: КучеренкоН Н. В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 02.11.2016
Справа № 320/5953/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„02 листопада 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Левандовській О.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо виконання судового рішення, за участю третьої особи Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 по розгляду його скарги від 25 липня 2016 року по виконанню постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року по справі № 320/6396/15-а, зобовязати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області здійснити примусове виконання постанови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року по справі № 320/6396/15-а щодо нарахування і сплати Мелітопольським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області інфляційних втрат і 3% річних. На обґрунтування позову зазначив, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року зобовязано Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 07 липня 2012 року по 17 червня 2014 року включно. Постанова набрала законної сили 12 квітня 2016 року. За вказаною постановою був виданий виконавчий лист та поданий до органів державної виконавчої служби для примусового виконання. На виконання вказаного виконавчого листа боржником йому було проведено нарахування та виплата пенсії, в результаті чого 30 червня 2016 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в звязку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом. Однак, боржником не в повному обсязі було виконано рішення згідно з виконавчим документом, оскільки боржником не було враховано положення норм чинного законодавства з приводу нарахування інфляційних втрат і 3% річних. З даного приводу він звернувся до начальника органу державної виконавчої служби зі скаргою з приводу викладених обставин, однак відповідно до постанови від 05 вересня 2016 року йому було відмовлено в задоволенні скарги з тих підстав, що виконавчим документом не передбачено обовязку боржника здійснити йому нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, зазначивши, що органом державної виконавчої служби були здійнені всі необхідні заходи щодо виконання постанови суду у спосіб та порядок визначений виконавчим документом, а саме нарахування та перерахування позивачу пенсії, а вимоги позивача щодо нарахування ти виплати інфляційних втрат та 3% річних виконавчим документом не передбачено.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, зазначивши що Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконало рішення згідно з виконавчим документом у спосіб та порядок визначений виконавчим документом, а саме нарахування та перерахування позивачу пенсії та вимоги позивача щодо нарахування та виплати інфляційних втрат та 3% річних виконавчим документом не передбачено.

Суд, вислухавши доводи позивача, що викладені в позові, пояснення відповідача та представника третьої особи, дослідивши інші матеріали справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ст. 13 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод кожна людина, права і свободи якої викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний спосіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

У відповідності зі ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року, позов ОСОБА_3 до Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа Запорізька обласна державна адміністрація в особі обласної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, про визнання протиправним та скасування рішення, про визнання протиправними дій, зобовязання виконати певні дії та стягнути кошти задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі та Мелітопольському районі Запорізької області, правонаступником якого є Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, щодо відмови ОСОБА_3 поновити нарахування та виплату пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 07 липня 2012 року. Зобовязано Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 07 липня 2012 року по 17 червня 2014 року включно. В іншій частині позову відмовлено.

Постанова суду набрала законної сили 12 квітня 2016 року.

19 квітня 2016 року на виконання вказаної постанови був виданий виконавчий лист в частині зобовязання Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 07 липня 2012 року по 17 червня 2014 року включно.

Виконавче провадження в ЄДРВП було зареєстровано за № 51319054.

06 червня 2016 року у відповідності до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику надано строк для самостійного виконання до 13 червня 2016 року.

30 червня 2016 року у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, підставою якої стало повне фактичне виконання рішення згідно виконавчого документу, а саме: на адресу відділу надійшла заява № 5738/13 від 13 червня 2016 року, згідно якої Мелітопольське обєднане Управління Пенсійного фонду України в Запорізькому районі повідомило, що управлінням було проведено нарахування пенсії, в результаті якого ОСОБА_3 нараховані 28 400,83 грн. і виплачено в червні 2016 року, що підтверджується довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 21 червня 2016 року.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до начальника органу державної виконавчої служби зі скаргою, згідно якої просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2016 року та вжити заходів щодо виконання постанови суду в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що під час нарахування та виплати пенсії йому не були нараховані та виплачені інфляційні втрати та 3% річних, оскільки боргове зобовязання боржника виникло з його вини.

Відповідно до постанови начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 25 липня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні скарги позивача стала та обставина, що відповідно до виконавчого листа № 320/6396/15-а від 19 травня 2016 року, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, не зазначено обовязок Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування ОСОБА_3 вказаних в скарзі інфляційних втрат і 3% річних.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що виконавче провадження здійснюється на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів.

Статтею 6 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом при ухваленні рішення встановлений спосіб і порядок виконання рішення та державним виконавцем рішення за виконавчим документом було виконано фактично в повному обсязі. Самостійно змінити спосіб та порядок виконання рішення та зобовязувати боржника нараховувати та провадити виплату інфляційних витрат та 3% річних, було б порушенням закону зі сторони державного виконавця.

Отже, як наслідок постановою начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 25 липня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно зі ст. 257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця під час проведення виконавчих дій повністю узгоджуються з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», жодних порушень в діях державного виконавця, та як наслідок при винесенні постанови начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 25 липня 2016 року за результатами розгляду скарги позивача, не вбачається, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, як такого, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1,6,11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 11, 18, 19, 69-71, 162, 163, 181,257 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо виконання судового рішення, за участю третьої особи Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовити в повному обсязі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Н.В.Кучеренко