Справа № 804/5361/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 р. Справа № 804/5361/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Судді СуддіЦарікової О.В., Гончарової І.А., Павловського Д.П.,
секретаря судового засіданняБезрученко К.В.,
представника відповідача Полуботок М.О.,
представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору
на стороні стороні відповідача: Василенка О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії,-
19 серпня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_5 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про:
- визнання протиправними дій Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 804/1706/15 від 07.12.2015;
- скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговської - Харітонової Я.О. про закінчення виконавчого провадження від 28.07.2016 за виконавчим листом Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 804/1706/15 від 07.12.2015;
- зобов'язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити усіх передбачених законом заходів для виконання у повному обсязі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 № 804/1706/15;
- зобов'язання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року відкрито провадження у справі № 804/5361/16 та призначено її до розгляду на 02 вересня 2016 року на 10:00.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2016 року залучено до участі у справі Державну фіскальну службу України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях проти адміністративного позову. Відповідач вказав, що у зв'язку із повним виконанням боржником - Державною фіскальною службою України рішення суду від 18.02.2015 по справі № 804/1706/15 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Пироговською - Харітоновою Я.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 28.07.2016 за виконавчим листом Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 804/1706/15 від 07.12.2015.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Державної фіскальної служби України, за участю третіх осіб - Державної казначейської служби України, Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" про визнання протиправною бездіяльності та стягнення страхової суми в розмірі 192852 грн. 43 коп. Звернення із зазначеним позовом обумовлено тим, що позивач працював у органах Державної податкової служби у Дніпропетровській області та був звільнений за станом здоров'я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. Обласним центром медико-соціальної експертизи Управління охорони здоров'я позивача визнано інвалідом 2 групи і встановлено 70 відсотків ступеню втрати професійної працездатності. Втрата працездатності та інвалідність ОСОБА_5 настала у зв'язку із умовами праці, тому відповідно до положень ст. 18 Закону України "Про державну податкову службу України" та інших нормативно-правових актів він мав право на отримання страхової суми у розмірі 192852,43 гривень. Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» відмовилося здійснити позивачу відповідну страхову виплату у зв'язку з тим, що повністю використала страхові платежі, необхідні для проведення відповідних страхових виплат, а також у зв'язку з тим, що страховий випадок позивача стався у період, коли договір страхування вже припинив свою дію.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.02.2015 у справі № 804/1706/15 адміністративний позов ОСОБА_5 до Державної фіскальної служби України, за участю третіх осіб - Державної казначейської служби України, Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА", про визнання протиправною бездіяльності та стягнення страхової суми в розмірі 192852 грн. 43 коп. задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Міністерства доходів і зборів України по виплаті ОСОБА_5 страхової суми у розмірі 192852 грн. 43 копійок; зобов'язано Державну фіскальну службу України розглянути та вирішити питання щодо виплати ОСОБА_5 страхової суми у розмірі 192852,43 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2015 про роз'яснення судового рішення в адміністративній справі № 804/1706/15 зазначено, що в сенсі формулювання «зобов'язати ДФС України розглянути і вирішити питання щодо виплати ОСОБА_5 страхової суми в розмірі 192 852,43 грн.» термін «розглянути і вирішити питання» означає обов'язок Державної фіскальної служби України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової допомоги позивачу у вказаному розмірі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кушнір Л.В. 12.01.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49768221 та надано боржнику строк на самостійне виконання рішення суду у строк до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови.
Державним виконавцем 03.02.2016 за вих. № Ф-1022/2-107/6 направлено до Державної фіскальної служби України вимогу державного виконавця № 107/6 щодо виконання в повному обсязі рішення суду, згідно якої боржнику надано строк до 11.02.2016 для повідомлення про стан виконання судового рішення з наданням підтверджуючих документів щодо його виконання.
Оскільки станом на 15.02.2016 року інформація від боржника щодо виконання рішення суду не надходила, державним виконавцем керуючись ст. ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду 15.02.2016 винесено постанову про накладення штрафу на боржника, та, встановлено боржнику повторний п'ятиденний строк на виконання рішення суду. Крім того, вимогою державного виконавця від 15.02.2016 № Ф-1022/2-107/6 зобов'язано Державну фіскальну службу України в строк до 19.02.2016 виконати в повному обсязі рішення суду, про що повідомити відділ та стягувача з наданням підтверджуючих документів в строк до 23.02.2016.
01.03.2016 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов лист від Державної фіскальної служби України вих. № 3574/5/99-99-05-03-01-16 згідно якого повідомлено, що Державною фіскальною службою України видано наказ від 26.02.2016 27-ф «Про виконання рішення суду», відповідно до якого буде здійснено виплату страхової суми на користь ОСОБА_5.
23.06.2016 стягувачем повідомлено про часткове виконання рішення, а саме: перерахування йому коштів у розмірі 155246,20 грн.
04.07.2016 державним виконавцем до Державної фіскальної служби України надіслано вимогу від 04.07.2016 за вих. № 20.1-109/6, якою зобов'язано Державну фіскальну службу України виконати рішення суду в строк до 07.07.2016, про що письмово повідомити відділ.
У зв'язку із зазначеним та на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем 28.07.2016 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 49768221.
Надаючи оцінку діям відповідача суд виходить з наступного.
У відповідності до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з п.п. 168.1.1 п. 168.1. ст. 168 ПК України визначено оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Підпунктом 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Як встановлено п.п. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IVцього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Статтею 18 ПК України передбачено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
Пунктом 16-1. Інших перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент (ст. 162 ПК України).
Як встановлено у ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Посилання позивача на положення п.п. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПК України є помилковими, оскільки у відповідності до вказаного пункту Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума державної та соціальної матеріальної допомоги, державної допомоги у вигляді адресних виплат та надання соціальних і реабілітаційних послуг відповідно до закону, житлових та інших субсидій або дотацій, компенсацій (включаючи грошові компенсації інвалідам, на дітей - інвалідів при реалізації індивідуальних програм реабілітації інвалідів, суми допомоги по вагітності та пологах), винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та у формі фінансової допомоги інвалідам з Фонду соціального захисту інвалідів згідно із законом.
У даному випадку, позивачу ж виплату страхової суми Державною фіскальною службою України здійснено не за рахунок спеціального фонду, а на підставі рішення суду за рахунок коштів фінансування ДФС України, а тому у даних правовідносинах ДФС України є податковим агентом по відношенню до позивача.
Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначений ст. 168 ПК України.
У відповідності п.п. 168.1.1 та пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.
Розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України (п.168.3. ст.168 ПК України).
Податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України (пп.168.4.1. п.168.4 ст.168 ПК України)
Згідно з п. 167.1. ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Законом № 1621 підрозділ 10 розділу ХХ Перехідних положень Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПКУ) доповнено пунктом 161, яким тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлено військовий збір.
Водночас, Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон № 71), який набрав чинності з 01.01.2015, оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України (пункт 161 підрозділ 10 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ).
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього ПКУ (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 ПКУ), а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Ставка збору складає 1,5 відс. об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (підпункт 1.3 пункт 161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ).
Відповідно до підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 ПКУ, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Зокрема, підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПКУ передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов'язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно з ч. 3 вказаної норми Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
З огляду на все вищевикладене, беручи до уваги те, що до відповідача надійшов лист ДФС України із підтверджуючими документами щодо здійснення нарахування позивачу страхової суми у розмірі 192852,43 грн., з урахуванням утримання податків і зборів у відповідності до вимог чинного законодавства, про що зазначено державним виконавцем у постанові про закінчення виконавчого провадження від 28.07.2016 ВП № 49768221, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом.
Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, скасування постанови, зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя О.В. Царікова І.А. Гончарова Д.П. Павловський