Справа № 214/4562/16-а
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4562/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді Хомініч С.В.,

за участю

секретаря - Соколовської Т.О.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Іщука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Іщука Валерія Миколайовича інспектора 1 роти 4 батальйону УПП у місті Кривому Розі про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ПС2 №754716 від 22.07.2016-

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до старшого сержанта поліції Іщука Валерія Миколайовича інспектора 1 роти 4 батальйону УПП у місті Кривому Розі, про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ПС2 №754716 від 22.07.2016.

В обґрунтування свого позову вказав, що 22.07.2016, старшим сержантом поліції Іщуком В.М. винесено постанову ПС2 №754716 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 170 грн. за порушення п. 30.2, 2.9в ПДР, а саме: 22.07.2016 о 01 год. 35 хв. в м. Кривому Розі по вул. Об'їзна дорога водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 днз НОМЕР_1 з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п. 30.2, 2.9в ПДР України, при цьому аварійна світлова сигналізація увімкнена не була.

З вказаною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, оскільки 22.07.2016 він, керуючи автомобілем ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_1, рухався по вул. Об'їзна дорога і був зупинений інспектором поліції Іщуком В.М. Інспектор проінформував його, що в нього не освітлений задній номерний знак. На що він відповів, що коли виїжджав з м-на Зарічний, то перевірив роботу світлових приладів - освітлення номеру працювало, крім того зауважив, що зможе цю несправність виправити на місці. На його зауваження інспектор не прореагував, виніс постану. Крім того, вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, посилаючись на підтвердження своєї позиції на Рішення конституційного суду Україні від 26.05.2015 №5-рп/2015. Відповідач Іщук В.М. позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Також відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Вина особи яка притягується до відповідальності повинна бути доведена належними доказами. На пояснення надані скаржником, інспектор патрульної поліції уваги не звернув та належної оцінки їм не надав. Доводи позивача інспектором патрульної поліції взагалі були залишені без уваги. Тобто, відповідач Іщук В.М. позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП, Просив суд, визнати протиправними дії старшого сержанта поліції Іщука Валерія Миколайовича, інспектора 1 роти 4 батальйону УПП у місті Кривому щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 22.07.2016 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. об'їзна дорога та скасувати постанову інспектора 1 роти 4 батальйону сержанта поліції Іщука Валерія Миколайовича ПС2 №754716 від 22.07.2016 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на свої письмові заперечення (а.с. 14-17) та пояснив наступне. При патрулюванні в складі трьох поліцейських 22.07.2016 о 01 год. 35 хв. помітив автомобіль марки ВАЗ 2105 н/з НОМЕР_1, який їхав по Об'їзній дорозі перед ними. Помітили, що не працює світло над знаком, тобто було порушено ПДР, а саме: п. 2.9. «в» та п. 30.2, якими передбачена заборона експлуатації транспортних засобів з неосвітленими номерними знаками у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості. Автомобіль зупинили та оглянули. Позивачу було запропоновано ліквідувати причину несправності автомобіля, коли позивач почав усувати несправність свого авто, з'ясувалося, що автомобіль також має несправну аварійну світлову сигналізацію, а скло освітлення номерного знаку взагалі було зафарбоване фарбою. Даний факт підтверджує те, що позивач перед виїздом не перевірив і не забезпечив справність свого транспортного засобу. Права позивачу роз'яснялися під його особистий підпис, а також порядок і строки оскарження. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 170 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №754716 від 22.07.2016, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. При цьому, посилався на ст.ст. 251, 252, 258 КУпАП. При винесенні оскаржуваної постанови він керувався ПДР, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального кодексу. Він виніс постанову згідно ст. 258 КУпАП. Вважає, що жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Що стосується посилання позивача на неможливість винесення постанови та розгляду справи поліцейськім «прямо на дорозі», то треба зазначити, що згідно з ч.3 ст. 258 КУпАП у випадках, коли не складається протокол, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення. Тому доводи позивача з цього приводу є необґрунтованими. Вважає, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. Просив суд відмовити у задоволені позовних вимог позивача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22 липня 2016 року інспектором 1 роти 4 батальйону УПП в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Іщуком В.М. була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №754716 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. (а. с. 8).

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вказаної постанови серії ПС2 №754716 від 22 липня 2016 року, 22.07.2016 о 01 год. 35 хв. в м. Кривому Розі по вул. Об'їзна дорога водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 днз НОМЕР_1 з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби, чим порушив п. 30.2, 2.9в ПДР України, при цьому аварійна світлова сигналізація увімкнена не була (а.с. 8).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови, відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Щодо посилання позивача на рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення слід зазначити наступне.

Згідно вказаного рішення конституційний суд прийшов до висновку, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, згідно якої у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Саме на це і звертає увагу Конституційний суд України у вказаному рішенні та зазначає, що аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання адміністративного протоколу, є безпідставними та неаргументованими, оскільки позивач помилково тлумачить рішення Конституційного суду України на свою користь.

Згідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В ст. 80 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Згідно відеозапису від 22 липня 2016 року встановлено, що 22 липня 2016 року о 01 год. 35 хв. в м. Кривому Розі по вул. Об'їзна дорога рухається автомобіль ВАЗ перед поліцейською машиною. Водія даного авто зупинили. Водій надав документи. Номерний знак не видно із за того, що горить світло фар. Дивляться на задній номер над яким не горить освітлення. Позивач підтверджує, що дійсно не горить світло. Права роз'яснили. Постанову склали на місці після встановлення факту правопорушення. Позивач не визнав, що в його діях є правопорушення. Відеозапис долучений до матеріалів справи (а.с. 18).

Оцінюючи долучений до матеріалів справи відеозапис події, яка мала місце 22.07.2016, суд вважає встановленим той факт, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 н/з НОМЕР_1 з номерним знаком, що неосвітлений в темну пору доби, що в свою чергу є порушенням п. 30.2, 2.9в ПДР України.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього руху України та не вчинював адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи належними доказами.

Посилання позивача на те, що відповідач позбавив його можливості у повному обсязі скористатися наданими йому правами, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 245, 251 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а також те, що відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, судом до уваги не приймаються та відхиляються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме відеозаписом події від 22.07.2016 (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 754716 від 22 липня 2016 року інспектор 1 роти 4 батальйону УПП в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Іщук В.М. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

На підставі ст.ст. 121, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Іщука Валерія Миколайовича інспектора 1 роти 4 батальйону УПП у місті Кривому Розі про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ПС2 №754716 від 22.07.2016 - відмовити.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2016 року.