Справа № 815/6836/15
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6836/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання незаконною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, в якому просив суд: визнати незаконною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, що виразилась у не присвоєнні ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції», починаючи з 15.08.2014 року; зобовязати начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області прийняти рішення про присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції», починаючи з 15.08.2014 року; зобовязати начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до особової справи ОСОБА_1 про присвоєння йому чергового спеціального звання «майор міліції», починаючи з 15.08.2014 року та зарахувати ОСОБА_1 строк вислуги у спеціальному званні «майор міліції» до вислуги років з 15.08.2014 року по день звільнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 проходив службі в СВ Приморського PB ОМУ ГУМВС на посаді слідчого та мав спеціальне звання «капітан міліції», присвоєне наказом від 30.11.2010 року.

Наказ про присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання «капітан міліції» було підписано 30.11.2010 року, тому 30.11.2013 року настав строк вислуги ОСОБА_1 у званні капітана, необхідний для присвоєння йому чергового спеціального звання «майор міліції».

Відповідно до довідки начальника СК та ПС ВКЗ ОМУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_2 згідно протоколів Одеського міського управління ГУМВС від 15.08.2014 року № 31/8-2686 та від 15.09.2014 року № 31/8-3032 було подано подання про присвоєння капітану міліції ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції», але станом на 23.10.2014 року вказане звання не було присвоєно.

За змістом листа-відповіді № 9/Г-1122 від 30.12.2014 року ГУ МВС України в Одеській області Наказом МВС України № 530 від 17.12.2009 року «Про нормативне забезпечення організаційно-штатної роботи» визначено граничне спеціальне звання на посаді слідчого - «капітан міліції». В липні 2014 року ОСОБА_1 було переведено на посаду старшого слідчого СВ Приморського ОМУ ГУМВС в Одеській області. До УКЗ ГУМВС надійшов лист № 18/16-809 від 28.08.2014 року про недоцільність присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції», оскільки 13.05.2013 року останньому прокуратурою Приморського району м. Одеси було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. А наказом № 513 від 17.11.2014 року ОСОБА_1 було піддано дисциплінарному стягненню у вигляді догани.

Позивач не погоджується з бездіяльністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не присвоєння чергового спеціального звання «майор міліції» починаючи з 15.08.2014 року.

В судове засідання, призначене на 02.11.2016 року, сторони не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно. 02.11.2016 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, з урахуванням ст.122 та ст.128 КАС України, вирішив розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ в СВ Приморського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області на посаді слідчого та мав спеціальне звання «капітан міліції», присвоєне наказом № 600 о/с від 30.11.2010 року.

Наказом ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 11.07.2014 року № 90 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду старшого слідчого СВ Приморського PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

15.08.2014 року начальнику ГУМВС України в Одеській області було направлено подання при присвоєння співробітникам ОМУ чергових спеціальних звань, в тому числі ОСОБА_1 «майора міліції».

Згідно з протоколами Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області від 15.08.2014 року № 31/8-2686 та від 15.09.2014 року № 31/8-3032 капітана міліції ОСОБА_1 було подано для отримання чергового спеціального звання «майор міліції», однак станом на 23.10.2014 року вказане звання не було присвоєно, що підтверджується довідкою начальника CK та ПС ВКЗ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Підставою для не призначення ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції» є непогодження цього питання УВБ ГУМВС України в Одеській області відповідно до п.4.4 наказу МВС України від 31.01.2011 року № 24, що підтверджується листом ГУМВС України в Одеській області від 30.12.2014 року № 9/Г-1122.

Наказом начальника ГУМВС України в Одеській області № 1609 о/с від 04.11.2015 року капітана міліції ОСОБА_1 згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність дій та рішень відповідачів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про міліцію» особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначається Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УPCP від 29.07.1991 року № 114.

Відповідно до п.27 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УPCP від 29.07.1991 року № 114, чергове спеціальне звання молодшого, середнього і старшого начальницького складу до підполковника міліції, підполковника внутрішньої служби включно присвоюється начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізничному транспорті та науково-дослідних установ, ректорами вищих навчальних закладів системи МВС та прирівняними до них особами.

Згідно з п.28 вказаного Положення чергові спеціальні звання особам начальницького складу присвоюються в послідовному порядку при відповідності чергового звання спеціальному званню, передбаченому за займаною штатною посадою, після закінчення встановленого строку вислуги в попередньому званні та при позитивній атестації.

Відповідно до п.34 Положення установлюються такі строки вислуги в спеціальних званнях осіб середнього і старшого начальницького складу: капітана міліції, капітана внутрішньої служби - 3 роки. Строк вислуги в спеціальному званні обчислюється від дня підписання наказу про присвоєння цього звання.

Суд встановив, що на час надходження подання від 15.08.2014 року до начальника ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 мав повну вислугу у попередньому спеціальному званні «капітан міліції» та був призначений на посаду старшого слідчого, що надавало йому право на присвоєння чергового спеціального звання «майор міліції».

Абзацом 2 пункту 36 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УPCP від 29.07.1991 року № 114, передбачено, що для забезпечення своєчасного присвоєння чергових спеціальних звань начальницького складу необхідні для цього документи оформляються заздалегідь, з таким розрахунком, щоб вони надійшли на розгляд начальника, який має право присвоювати відповідне спеціальне звання, до дня закінчення встановленого строку вислуги років у спеціальному званні.

Крім того, п.38 зазначеного Положення визначено, що особи начальницького складу можуть бути позбавлені спеціальних звань у випадках та порядку, передбачених законодавством: молодшого начальницького складу - за вироком суду, що набрав законної сили, а також у порядку, встановленому Міністром внутрішніх справ; середнього і старшого начальницького складу - за вироком суду, що набрав законної сили;

Як вже було встановлено судом, підставою для не присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції» було непогодження цього питання УВБ ГУМВС України в Одеській області відповідно до п.4.4 наказу МВС України від 31.01.2011 року № 24.

Однак, суд не приймає до уваги вказане обґрунтування як на підставу не присвоєння чергового спеціального звання «майор міліції» позивачу, оскільки наказ МВС України від 31.01.2011 року № 24 є внутрішнім наказом МВС України, що не зареєстрований у Міністерстві юстиції України, в звязку із чим він не є нормативно-правовим актом, який може обмежити права працівників міліції на отримання спеціального звання під час проходження служби в органах внутрішніх справ згідно з п.27 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УPCP від 29.07.1991 року № 114.

Також, суд встановив, що на час внесення подання 15.08.2014 року позивач не був засуджений за кримінальний злочин, в тому числі й позбавлений спеціального звання працівника міліції, він не піддавався дисциплінарному стягненню, що перешкоджало наданню йому чергового спеціального звання.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що станом на час внесення подання 15.08.2014 року у начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області були відсутні підстави, які перешкоджали вирішити питання в межах своєї компетенції про присвоєння позивачу чергового спеціального звання «майор міліції».

Тобто, бездіяльність начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції» за поданням від 15.08.2014 року є протиправною.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, постановлено ліквідувати Головне управління МВС України в Одеській області та утворити Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Як вбачається з інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, ГУМВС України в Одеській області () з 10.11.2015 року перебуває у стані припинення. Проте, на час розгляду справи запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи ГУМВС України в Одеській області не внесено.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Крім того, згідно з ч.9. ст.36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Відповідно до ч.4 ст.91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобовязати начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області прийняти рішення про присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції» за поданням від 15.08.2014 року відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УPCP від 29.07.1991 року № 114.

Суд зазначає, що рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Встановлення невідповідності діяльності субєкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

02.07.2015 року прийнятий Закон України «Про Національну поліцію», який згідно з його преамбулою визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно з п.1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення Закон України «Про Національну поліцію» набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування; 2) ч.7 ст.15 та ч.5 ст.21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон України «Про Національну поліцію» був опублікований 06.08.2015 року та набрав чинності 07.11.2015 року.

Пунктом 8 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Так, як вже було встановлено судом вище, капітан міліції ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Під час розгляду справи суд встановив, що Головне управління Національної поліції в Одеській області не є правонаступником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.79 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби поліцейським відображається в його особовій справі. До особової справи вноситься автобіографічна інформація поліцейського та членів його сімї, інформація про проходження служби, трудову діяльність та інша інформація, що характеризує професійні, освітні та особисті якості особи, місце її проживання, а також інша необхідна інформація, визначена законом та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, оскільки позивач службу в Національній поліції України не проходив, тому позовна вимога про зобовязання начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області внести зміни до особової справи ОСОБА_1 про присвоєння йому чергового спеціального звання «майор міліції» починаючи з 15.08.2014 року та зарахувати ОСОБА_1 строк вислуги у спеціальному званні «майор міліції» до вислуги років з 15.08.2014 року по день звільнення не належить до задоволення.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції» за поданням від 15.08.2014 року.

3. Зобовязати начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області прийняти рішення про присвоєння ОСОБА_1 чергового спеціального звання «майор міліції» за поданням від 15.08.2014 року відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УPCP від 29.07.1991 року № 114.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко