Справа № 813/2984/16
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року № 813/2984/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю представників

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівській області про визнання протиправним рішення та зобовязання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівській області про визнання протиправним повторний висновок про, з урахуванням уточнених позовних вимог, погодження проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по вул.Івасюка, 39 у м.Бориславі, наданий 21.06.2016 року за №320/41-16 та зобовязання провести погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку на основі вже проведеного розгляду шляхом видачі висновку про затвердження.

Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що відповідач, не врахувавши надання попереднього висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, в якому було надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою, надав повторний висновок про погодження проекту землеустрою із зазначенням нових недоліків, тим самим відмовивши у погодженні цього проекту землеустрою.

Представник позивача дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити.

Відповідач у запереченні на позовну заяву зазначає, що відповідач правомірно надав повторний висновок про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку згідно з норм і вимог чинного законодавства, зокрема, п.5 ст.186-1 ЗК України з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Представник відповідача, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

27.05.2015 року ТзОВ «Землевпорядний центр «Наділ» звернулось із клопотанням №245 до Держземагентства у Дрогобицькому районі в якому просило погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по вул.Івасюка, 39 у м.Бориславі.

Листом від 12.06.2015 року за №19-1302-03-2813/2-15 Управління Держземагенства у Дрогобицькому районі Львівської області повідомило позивача, що у представленому проекті землеустрою відсутній акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами відповідно до ст.198 Земельного кодексу України. Також, не визначені суміжні власники та землекористувачі в кадастровому плані земельної ділянки у відповідності до ст.34 Закону України «Про землеустрій». Згідно до ст.50 Закону України «Про землеустрій», невідємною частиною проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку є копії правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких обєктів), або детальний план території (ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

02.06.2016 року ТзОВ «Землевпорядний центр «Наділ» повторно звернулось до відповідача в якому повторно просило погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по вул.Івасюка, 39 у м.Бориславі.

Висновком про погодження проекту відведення земельної ділянки від 21.06.2016 року за №320/41-16 не було погоджено проект землеустрою та встановлено, що проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про державний земельний кадастр», іншим нормативно-правовим актам, що регулюють питання земельних відносин, а саме:

- кадастровий план земельної ділянки привести у відповідність до ст.34 Закону України «Про державний земельний кадастр»;

- додати матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування («Інструкція з топографічного знімання у масштабах 1:500-1:5000» ГКНТА-2.04.-02-98);

- додати копію правовстановлюючих документів на обєкт нерухомого майна (ст.50 Закону України «Про землеустрій»);

- на виконання вимог п. «б» ч.2 ст.198 ЗК України межі земельної ділянки погодити суміжними землекористувачами;

- документи і матеріали документації із землеустрою привести у відповідність до вимог підп.3.3.2 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України від 03.12.2004 року за №391;

- згідно з ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону;

- виправити дані в графі 34 експлікації земельних угідь.

Позивач не погодившись із вищенаведеними висновками відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту порушеного права.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до положень ч.ч.5-8 ст.186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Як передбачено ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року за №858-IV, з наступними змінами та доповненнями, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної ОСОБА_1 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці;

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачем було надано позивачу два висновки про відмову в погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: попередній висновок, оформлений листом від 12.06.2015 року за №19-1302-03-2813/2-15, та повторний висновок від 21.06.2016 року за №320/41-16.

При цьому, в попередньому висновку від 12.06.2015 року за №19-1302-03-2813/2-15 від позивача вимагалось усунути недоліки, які стосувались кадастрового плану земельної ділянки, а саме: пропонувалось предявити акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, визначення суміжних власників та землекористувачів в кадастровому плані земельної ділянки та детальний план території.

Даючи оцінку проектам землеустрою, які наявні в матеріалах справи, слід зазначити, що, як вбачається з наявного у згаданих проектах кадастрового плану земельної ділянки, в ньому не було вказано з межами якого саме міста межує земельна ділянка (зазначено лише «місто») та не було надано акту погодження меж з суміжним власником (користувачем) - містом.

Щодо необхідності представлення копій правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, то сторонами не заперечується факт відсутності обєктів нерухомості на земельній ділянці, а тому представлення зазначених документів не являється можливим, а вимога з приводу їх надання є протиправною.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач правомірно повідомив про те, що лише після усунення всіх вищенаведених недоліків позивачу у встановленому законом порядку може бути надано позитивний висновок щодо погодження проекту землеустрою земельної ділянки.

Що стосується повторного висновку від 21.06.2016 року за №320/41-16, то судом встановлено, що відповідачем були зазначені інші недоліки проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, ніж ті, які були зазначені в первинному висновку від 12.06.2015 року за №19-1302-03-2813/2-15.

Таким чином, вказані дії відповідача прямо суперечать вимогам ч.8 ст.186-1 ЗК України, яка забороняє відмовляти у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин, ніж тих які зазначені в попередньому висновку, чи вказувати інші недоліки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обґрунтованою є лише вимога позивача про визнання протиправним повторного висновку відповідача, наданого 21.06.2016 року за №320/41-16, а тому в цій частині адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобовязання вчинити дії, то така, на думку суду, є передчасною, а тому в цій частині в задоволенні позову належить відмовити.

При цьому, суд не вбачає підстав зобовязувати відповідача подати звіт про виконання судового рішення підставі ст.267 КАС України.

Окрім того, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч.2 ст.162 КАС України, в резолютивній частині постанови зазначити про протиправність та скасування оскаржуваного акта індивідуальної дії.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати повторний висновок Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівській області про погодження проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку по вул.Івасюка, 39 у м.Бориславі, наданий 21.06.2016 року за №320/41-16.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівській області (), що знаходиться за адресою Львівська область, м.Дрогобич, вул.Сагайдачного, 22, на користь ОСОБА_3, що мешкає за адресою Львівська область, м.Борислав, вул.Трускавецька, 59/6, 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

6. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 04 листопада 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк