Справа № 577/3930/16-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 р.Справа № 577/3930/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2016р. по справі № 577/3930/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населеня Конотопської міської ради

про зобов'язання провести перерахунок щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради (далі по тексту - відповідач, УСЗН Конотопської міської ради), в якому просить суд зобов'язати Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням здійснених ОСОБА_1 виплат.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2016 року по справі № 577/3930/16-а залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації в Сумській області про зобов'язання провести перерахунок щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2016 року по справі № 577/3930/16-а та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на положення ст.. ст. 2, 6, 7, 8, 11, 12, 51, 151 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 18 Конституції України, ст.ст. 6, 19, 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що в даному випадку відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Розгляд справи просив провести без його участі.

Відповідач, у надісланих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. А також просив розглянути справу за відсутності його представника.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 про зобов'язання провести перерахунок щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, та не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом 22.09.2016 року (що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду першої інстанції), в якому просив суд задовольнити позовні вимоги за 2012-2015 роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що вказана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та період, за який позивач просить суд захистити його права, колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 22 березня 2016 року.

Слід відмітити, як вбачається з матеріалів справи, порушення прав позивача в частині виплати щорічної разової грошової допомоги відбувалося періодично - кожного року при отриманні ним суми вказаної допомоги, починаючи з 2012 року, а тому кожного разу при отриманні щорічної допомоги позивач був обізнаний про порушення його прав та мав змогу звернутись до суду за їх захистом.

При цьому колегія суддів зазначає, що зазначені виплати щорічної грошової допомоги здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином, право особи на їх отримання та обов'язок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, а тому кожного року після отримання щорічної допомоги в неналежному розмірі позивач мав змогу звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання від позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з обґрунтуванням причин поважності його пропущення не надходило.

Водночас, будь-яких доказів наявності об'єктивних причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права, матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом, позивачем зазначено те, що перерахунок розміру пенсії не проведений з вини органів Управління соціального захисту населення.

Вирішуючи питання про поважність причин пропущення строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б об'єктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Однак, позивачем ані до суду ані першої, ані апеляційної інстанцій не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щорічної одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням здійснених ОСОБА_1 виплат.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що про порушення свого права позивач обізнаний з моменту отримання виплат разової грошової допомоги, які є періодичними щомісячними виплатами. Всупереч вказаному, адміністративний позов поданий до суду лише 22.09.2016 року, і при цьому позивачем не було наведено істотних підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, та не надано доказів щодо неможливості подачі позивачем позову в межах строку, передбаченого ст.99 КАС України.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ст.100 КАС України).

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Оскільки, позивачем а ні до судів першої а ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до суду з вищевказаним позовом, а колегією суддів апеляційного суду не знайдено підстав для поновлення такого строку, вимоги апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради про зобов'язання Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2012-2015 роки, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням здійснених ОСОБА_1 виплат, необхідно залишити без розгляду, є правомірним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.09.2016р. по справі № 577/3930/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 01.11.2016 р.