Справа № 811/622/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2016 року м. Київ К/800/43523/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТП-1128» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТП-1128» до Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КАТП-1128» (надалі - позивач, Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області (надалі - відповідач, Інспекція), в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки Товариства з 26 листопада по 5 грудня 2012 року та складання акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Інспекцією були надіслані заперечення на касаційну скаргу, в яких вона просила скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні, передбаченого статтею 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Враховуючи положення частини другої статті 220 КАС України, колегія суддів здійснює перегляд судових рішень в межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 листопада 2012 року старшим прокурором прокуратури Кіровоградської області з питань захисту прав громадян та інтересів держави в екологічній сфері до відповідача направлена вимога №07/1/4-470 вих-12 про виділення спеціаліста на 26 листопада 2012 року для проведення спільної перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства при експлуатації Кіровоградського міського сміттєзвалища.

23 листопада 2012 року старшим прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області прийнято постанову про проведення з 26 листопада 2012 року перевірки дотримання вимог земельного та природоохоронного законодавства при використанні земель, переданих у користування позивачу ТОВ "КАТП-1128", відповідно до договору оренди земель від 28 вересня 2009 року №207.

Відповідно до даного договору оренди, позивачем прийнято в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва об'єкта по сортуванню та переробці сміття загальною площею 18,87 га.

В результаті проведення вищезазначеної перевірки Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської області складено акт перевірки дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами

Не погодившись із вищевказаними діями відповідача, Товариство звернулось до суду.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про відсутність ознак протиправності дій відповідача при проведенні перевірки Товариства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України від 25 червня 1991 року № 1264-XII «Про охорону навколишнього природного середовища» (надалі - Закон № 1264-XII в редакції від 16 жовтня 2012 року).

Статтею 34 Закону № 1264-XII передбачено, що завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону № 1264-XII державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів визначає Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року № 464 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15 січня 2009 року за N 18/16034); надалі - Порядок).

Пунктом 1.4 Порядку встановлено, що акт перевірки - документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Відповідно до пунктів 2.2 і 2.3 Порядку для здійснення перевірки керівником відповідно органу Держекоінспекції або його заступником видається наказ про проведення перевірки, який має містити:

найменування суб'єкта господарювання, підстава перевірки та предмет перевірки;

період, за який буде здійснюватись перевірка;

визначення виконавців перевірки із залученням, у разі потреби, спеціалістів інших органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій (за погодженням з їх керівниками).

На підставі наказу оформляється направлення на проведення перевірки (додаток 1), яке підписується керівником або заступником керівника органу Держекоінспекції (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

Отже, законодавцем чітко регламентована процедура проведення перевірки з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Статтею 20 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (в редакції від 20 листопада 2012 року, що була чинною на момент виникнення спірних відносин) при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право, зокрема, вимагати від керівників та колегіальних органів проведення перевірок, ревізій діяльності підпорядкованих і підконтрольних підприємств, установ, організацій та інших структур незалежно від форм власності, а також виділення спеціалістів для проведення перевірок, відомчих і позавідомчих експертиз.

Пунктом 4.13 Порядку передбачено, що за результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 26 листопада 2012 року на вимогу прокуратури відповідачем видано наказ № 751 «Про направлення для участі у перевірці ТОВ «КАТП-1128», фахівців Інспекції для участі у перевірці додержання позивачем вимог природоохоронного законодавства, що проводиться у порядку нагляду прокуратурою Кіровоградської області.

За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки.

Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до правомірного висновку щодо відсутності ознак протиправності в діях відповідача щодо проведення даної перевірки.

Окрім того, відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із частиною першою статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Оскільки, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення чи діями суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод (стаття 2, пункт 1 частини першої статті 17 КАС України).

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Таким чином, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення або дії, які породжують безпосередньо для позивача права чи обов'язки.

Між тим у справі, яка розглядається, позивач заявив позов, зокрема, про оскарження дій зі складання акту, який не породжує обов'язкових юридичних наслідків.

Зважаючи на те, що такий акт може бути предметом оцінки судом у справі, де він виступає доказом у справі, в якій оскаржуються дії чи рішення про зміну прав та обов'язків сторони, а не у справі за позовом про скасування дій по його складанню, тому підстави для задоволення цього позову відсутні.

Така правова позиція щодо акту перевірки викладена в постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2013 року № 21-237а13.

Зокрема Верховний Суд України зазначив, що акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що, в свою чергу, відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України.

Отже, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Таким чином, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, колегія суддів зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами процесуального та матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТП-1128» залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді