Справа № 541/2016/16-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 р.Справа № 541/2016/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.09.2016р. по справі № 541/2016/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Миргородської міської ради Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення Миргородської міської ради №23 від 29 червня 2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Миргородської міської ради Полтавської області №23 від 29 червня 2011 року про заборону торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного) в нічний час.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.09.2016р. позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Миргородської міської ради Полтавської області №23 від 29 червня 2011 року про заборону торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного) у нічний час у м. Миргороді.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Миргородська міська ради Полтавської області подала апеляційну скаргу, вважає постанову суду першої інстанції винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного об'єктивного з'ясування всіх обставин. Вказує, що запроваджуючи обмеження на реалізацію алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива (крім безалкогольного) міська рада діяла в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та Законами України, просить скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України та ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 червня 2011 року Миргородською міською радою прийнято рішення № 23 «Про заборону торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного) в нічний час у місті Миргороді», яким заборонено роздрібну торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (крім безалкогольного) в нічний час - із 22-00 до 08-00 години у зимовий період (із листопада по квітень (включно), та з 23-00 до 08-00 години у літній період (із травня по жовтень (включно) у стаціонарних та малих архітектурних формах, крім закладів ресторанного господарства з цілодобовим режимом роботи (а.с. 27).

Прийняттю цього рішення відповідно до вимог закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 17.03.2011р. № 11(519) передувало опублікування в міськрайонній газеті «Миргород наш дім» повідомлення про розміщення регуляторного акту - проекту рішення міської ради « Про заборону торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного) в нічний час у місті Миргороді» на веб - сайті Миргородської міської ради. В даному повідомлені пропонувалось надати у письмовій формі пропозиції та зауваження до проекту рішення (а.с.29-35). Проект зазначеного рішення з аналізом регуляторного впливу був оприлюднений на сайті.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того , що відповідач фактично не встановив режим роботи магазину, а заборонив торгівлю в певний період часу, тобто вчинив дії поза межами повноважень визначених як Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», так і Законом України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР (далі Закон України № 280/97-ВР ) визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні інші акти, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад.

Загальна і виключна компетенція сільських, селищних, міських рад встановлена статтями 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» .

Так, згідно ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міських рад належить встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку встановлено статтею 30 зазначеного Закону.

Відповідно до підпункту 9 пункту «а» статті 30 Закону України № 280/97-ВР до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 4 пункту «б» статті 30 України Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень зазначених рад належить встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Із наведених норм убачається, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить виключно встановлення режиму роботи суб'єктів господарювання.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим встановлені Правилами, які спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торгівельного обслуговування (абзац перший пункту 1 Правил).

Пунктом 7 Правил передбачено, що режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій встановлюється суб'єктом господарської діяльності за погодженням з органами місцевого самоврядування.

Порядок та умови продажу алкогольних та слабоалкогольних напоїв встановлені Законом України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Так, відповідно до статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, а саме: особам, які не досягли 18 років; у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); з торгових автоматів; на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; з рук; у невизначених для цього місцях торгівлі.

Відповідно до частини 3 статті 15-3 цього ж Закону на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалгольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.

Тобто, Законом України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до компетенції сільських, селищних та міських рад віднесена заборона або обмеження продажу алкогольних та тютюнових виробів, проте, лише на час проведення масових заходів.

Виходячи з положення підпункту 4 пункту «б» статті 30 Закону № 280/97-ВР реалізація повноважень органу місцевого самоврядування по забороні продажу алкогольних напоїв могла реалізовуватись тільки шляхом погодження з власниками режиму роботи відповідних торгових закладів чи відділів.

Враховуючи те, що оскаржуваними положеннями Рішення Міськрада фактично не встановила режим роботи магазину, а заборонила торгівлю в певний період часу, тобто вчинила дії поза межами повноважень визначених як Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», так і Законом України «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», то висновок суду першої інстанцій ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, оскільки встановлення органом місцевого самоврядування постійної заборони (обмеження) щодо торгівлі алкогольними напоями виходить за межі наданих йому повноважень, встановлених наведеними Законами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року (справа № 2а-54/10).

Так, у відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Частиною 2 статті 161 КАС України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо задоволення позовних вимог .

Посилання апелянта на правову позицію Вищого адміністративного суду , викладену в ухвалі від 01.10.2015р. до уваги судом не приймаються, оскільки висновки , викладені в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року по справі № 2а-54/10 в силу вимог ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для застосування.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов, які подавались суду першої інстанції, були враховані ним при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду , переглянувши судове рішення в межах позовних вимог, вважає , що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.09.2016р. по справі № 541/2016/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М. Тацій Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 03.11.2016 р.