Справа № 711/8229/16-а
Суддя: Казидуб О. Г.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/8229/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді: Казидуб О. Г.

при секретарі: Зайцевій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, Міністерства соціальної політики України про зобов»язання поновити компенсаційні виплати та пільги на житлово-комунальні послуги колишньому працівнику міліції -,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, Міністерства соціальної політики України про зобов»язання поновити компенсаційні виплати та пільги на житлово-комунальні послуги колишньому працівнику міліції. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він, як колишній працівник міліції перебував в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради. Останнім місцем роботи позивача була посада Начальника Головного відділу налогової міліції - перший заступник голови ДПІ у м. Сімферополь АР Крим.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про міліцію» працівникам міліції та членам їх сімей надається 50% знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради листом повідомив Позивача про втрату ним права на пільги у зв'язку з втратою чинності ЗУ «Про міліцію» від 20.12. 1990 № 565-ХІІ на підставі Закону «Про національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015.

Положенням про Департамент соціальної політики Черкаської міської ради визначено, що департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує в межах своєї компетенції роботу з надання пільг пенсіонерам, в установленому порядку формує базу даних Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003, саме департамент, як орган соціального захисту населення організовує збирання, систематизацію та зберігання інформації про пільговика, веде персоніфікований облік пільговиків.

Згідно статей 3, 8, 22 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як зазначено в листі Міністерства соціальної політики України № 1907/5/7515 від 18.11.2015, відповідно до пунктів 1 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» з 07.11.2015 втратив чинність Закон України «Про міліцію». Таким чином, особи які мали право на пільги згідно із Законом України «Про міліцію» (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально - виконавчої служби, діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні) з 07.11.2015 втратили право на пільги. Зокрема, відповідно до Закону України «Про міліцію» працівникам міліції та членам їх сімей було надано право на 50- відсоткову знижку за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм встановлених законодавством.

Положення статей 22 та 58 Конституції України визначають, що при прийнятті нових Законів чи внесенні змін у діючі та інші нормативно-правові акти, прийняті не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують чи скасовують відповідальність особи.

Скасування Закону України «Про міліцію» не є підставою для позбавлення Позивача пільг щодо оплати за комунальні послуги в розмірі 50 % в зв'язку з тим, що відповідно до статті 22 Закону України «Про міліцію», якою закріплено соціальний захист працівників міліції, держава гарантує працівникам міліції соціальний захист, зокрема, в частині 6 цієї статті зазначено, що «за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою, або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом». Установити, що пільги, передбачені ч.4, ч.5 та ч. 6 цієї статті надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».

Згідно рішення Конституційного суду від 22.05.2008 в справі № 10-рп/2008 зазначена норма з 22.05.2008 викладена в наступній редакції: «Працівникам міліції та членам їх сімей надається 50% знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива».

Відповідно до статті 152 Конституції України закони, інші нормативно правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 № 900-УШ, пункт 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (Відомості Верховної Ради України, 2015, № 40-41, ст. 379) доповнено абзацом другим такого змісту: «за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб».Тобто, колишні міліціонери та члени їх родин мають соціальні виплати і гарантії, які були до прийняття Закону України «Про Національну поліцію».

Верховною Радою України прийнято законопроект № 3303, яким внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію». Зміни спрямовані на реалізацію конституційних принципів рівності, справедливості, пропорційності і недискримінації під час унормування законом соціального і правового захисту як поліцейських, так і колишніх працівників міліції, в тому числі пенсіонерів, інвалідів, а також членів їх сімей, інших осіб.

Законодавством України визначено, що за Позивачем зберігаються всі соціальні гарантії, пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про міліцію» і здійснюються вони в тому ж порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про національну поліцію».

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8- рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Слід зазначити, що саме у листопаді 2015 року департамент соціальної політики Черкаської міської ради припинив компенсацію пільг право на які виникло у позивача раніше. Тим Міністерство соціальної політики України не змінило функції програмної оболонки Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (ЄДАРП), позбавивши позивача права на отримання пільг, які були йому беззастережно гарантовані державою як одна з умов проходження служби у правоохоронному органі та компенсація втрат, пов'язаних з цією службою, і тим самим, обсяг прав позивача був звужений.

Згідно ст. 17, 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Міністерства інші центральні органи виконавчої влади забезпечують систематичний контроль за додержанням у рамках відомчого підпорядкування адміністративної практики, що відповідає Конвенції та практиці Суду.

Згідно частин 1, 2 ст. 8 КАС України, під час вирішення справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого права людини визнаються найвищими соціальними цінностями, вони визначають зміст і спрямованість діяльності держави; цей принцип застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтями 13 та 17 Конвенції кожному гарантується право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь- якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

З огляду на зміст спірних правовідносин, що виникли між позивачем та суб'єктами владних повноважень, ці відносини є майновими, оскільки передбачають законодавчо гарантоване надання певних пільг за рахунок держави. Отже, до регулювання цих правовідносин, слід застосовувати, зокрема, положення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції.

Прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини визначені певні положення, що стосуються аналогічних досліджуваним правовідносин, мають силу закону в Україні і, отже, мають бути застосовані у цій справі.

Пунктами 22 та 26 Рішення по справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року (Заява N 63134/00) визначено поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1, і має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1. Оскільки відповідне майнове право базувалось на спеціальних та чинних на той період часу положеннях національного законодавства, заявником була дотримана відповідна умова отримання цього права, то він має законні сподівання на його отримання. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Згідно пункту 83 Рішення Суду у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини» від 12 липня 2001 року (заява № 42527/98), конвенційне поняття «майно» являє собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до пункту 184 Рішення Суду у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року (заява №31443/96), принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Позивач вважає, що Відповідачі безпідставно та протиправно припинили компенсації пільг. Положення статей 8 та 22 Конституції України вказують про вищу юридичну силу конституційних норм, їх пряму дію та неможливість скасування існуючих прав і свобод. Припинення забезпечення права Позивача на пільги з моменту набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», є неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

А тому, просить суд зобов'язати Відповідача - Департамент соціальної політики Черкаської міської ради внести до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги інформацію про позивача ОСОБА_1 та його сім'ю, поновити право Позивача та членів його сім'ї на отримання пільг згідно Закону України «Про Національну поліцію», здійснивши Позивачу компенсаційні виплати та пільги на житлово-комунальні послуги за попередні 6 (шість) місяців, забезпечивши завантаження в ЄДАРП інформації, отриманої від постачальників послуг, та її автоматизовану звірку з даними Реєстру, і за результатами такої звірки приймати рішення про обсяги відшкодування витрат за надані пільги, забезпечивши адресність надання пільг та цільове використання бюджетних коштів; зобов'язати Міністерство соціальної політики України доповнити та/або змінити функції програмної оболонки Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, налагодивши у встановленому форматі облік даних про пільгові категорії населення-колишніх працівників міліції, запровадивши електронний обмін даними про пільгові категорії населення (колишніх працівників міліції) між організаціями і підприємствами-надавачами послуг та управліннями (департаментами) соціального захисту населення, та адресні розрахунки з організаціями та підприємствами - надавачами послуг за фактично надані послуги пільговикам; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єктів владних повноважень Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради в солідарному порядку на його користь витрати по оплаті судового збору в розмірі 1102грн.40коп.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача - Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Тараненко К. О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених в запереченні.

Представник відповідача - Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з'явився. На адресу суду направили лист, в якому просили відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без участі їхнього представника.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Позивач, як колишній працівник міліції перебував в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради. Останнім місцем роботи позивача була посада Начальника Головного відділу налогової міліції - перший заступник голови ДПІ у м. Сімферополь АР Крим.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про міліцію» працівникам міліції та членам їх сімей надається 50% знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради листом повідомив Позивача про втрату ним права на пільги у зв'язку з втратою чинності ЗУ «Про міліцію» від 20.12. 1990 № 565-ХІІ на підставі Закону «Про національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015.

Правовий і соціальний захист працівників міліції та їх пенсійне забезпечення врегульовано Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України "Про міліцію", в редакції, чинній на час призначення позивачу спірної пільги, працівникам міліції та членам їх сімей надавалась 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива.

Згідно ч. 6 ст. 22 Закону України "Про міліцію" за працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.

Пунктом 12 розділу ІІ Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27 березня 2014 року в статті 22 Закону України "Про міліцію" частини шосту та сьому викладено у такій редакції: За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року внесені зміни в Закон України "Про міліцію" і частина сьома статті 22 викладена у новій редакції, згідно якої пільги, передбачені частинами четвертою, п'ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вказаного Закону від 28 грудня 2014 року Кабінетом Міністрів України 04 червня 2015 року прийнято постанову №389, яка набрала чинності 01 липня 2015 року та якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Вказаним Порядком визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.

Згідно пункту 2 цього Порядку дія останнього поширювалась на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України "Про міліцію".

Таким чином, у період з часу призначення позивачу пільги та до 01.07.2015 року чинним законодавством встановлювалось право певного кола осіб відповідно до Закону України "Про міліцію"на отримання 50-відсоткової знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. Механізм реалізації вказаного права підзаконними нормативно-правовими актами не встановлювався. З набранням чинності Законом України №76-VIII внесено зміни до Закону України "Про міліцію", за змістом яких право на отримання працівниками міліції та членами їх сімей, а також працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, 50-відсоткової знижки плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо збережено, за змістом і колом осіб не звужено. Між тим, законодавцем встановлено умову, за наявності якої вказана пільга призначається, а саме: якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Кабінетом Міністрів України на виконання зазначеної норми закону затверджено механізм реалізації права на отримання зазначеного виду пільг, яким врегульовано в тому числі види доходів, які враховуються до складу сукупного доходу сім'ї пільговика.

Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 27 січня 2016 року до пункту 2 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї було внесено зміни та слова "Про міліцію" (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв'язку з виконанням службових обов'язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні), виключено.

З 07 листопада 2015 року у зв'язку з набуттям чинності Законом України "Про Національну поліцію" втратив чинність Закон України "Про міліцію", відповідно до статті 22 якого позивач мав право на 50-відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо.

Згідно абзаців 2 та 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Суд зазначає, що Закон України "Про Національну поліцію" не містить норм, які б передбачали пільги, а саме 50-відсоткова знижка по оплаті жилої площі, комунальних послуг не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України "Про Національну поліцію", то пріоритетними в даному випадку є положення саме цього Закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для надання позивачу пільг на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки вказані пільги не передбачені чинним законодавством, зокрема Законом України "Про Національну поліцію", а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.6-14,86,94,159,161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П ОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради,Міністерства соціальної політики України про зобов»язання поновити компенсаційні виплати та пільги на житлово-комунальні послуги колишньому працівнику міліції - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів .

Головуючий: О. Г. Казидуб