Справа № 1570/5441/2012
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 р.м.ОдесаСправа № 1570/5441/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський винзавод" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС , 3-тя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетта" про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2012 року товариство з обмеженою відповідальністю "Котовський винзавод" звернулось до адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 22.05.2012р., № НОМЕР_2 від 22.05.2012р., № НОМЕР_3 від 22.05.2012р., № НОМЕР_4 від 13.08.2012 р., № НОМЕР_5 від 22.05.2012р., № НОМЕР_6 від 22.05.2012р., № НОМЕР_7 від 22.05.2012р., № НОМЕР_8 від 22.05.2012р., № НОМЕР_9 від 11.09.2012р.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2016 року адміністративний позов ТОВ "Котовський винзавод" задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, СДПІ з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального ГУ ДФС подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

СДПІ з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального ГУ ДФС зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт посилається на те, що перевірками встановлено, що ТОВ "Котовський винзавод" мало взаємовідносини з підприємствами, що мають ознаки нікчемності, здійснювали свою діяльність с порушенням вимог законодавства. Відповідач зазначає, що виявлення вказаних порушень призвело до винесення податкових повідомлень-рішень, які є правомірними та скасуванню не підлягають.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2016 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволені позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 17.10.2011 року по 24.04.2012 року згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 ОСОБА_2 кодексу України та згідно наказу СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 07.10.2011 р. № 686 (із змінами та доповненнями, внесеними наказами СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 10.10.2011 № 693, від 05.01.2012 № 10, від 10.01.2012 № 17, від 16.02.2012 № 102, від 17.02.2012 № 105, від 04.04.2012 № 164, від 09.04.2012 № 10) посадовими особами СДПІ по роботі з ПП у м. Одесі була проведена документальна планова виїзна перевірка TOB «Котовський винзавод» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 по 30.06.2011, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 по 30.06.2011 відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку №1 до акта та згідно з Постановою заступника начальника СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області підполковником міліції ОСОБА_3 від 28.04.2012 рокy призначена перевірка TOB «Котовський винзавод» з питань правомірності звільнення від оподаткування акцизним податком операцій з постачання виноматеріалів на користь TOB «Винзавод «Південні вікна» за період з 01.04.2010 по 30.06.2011 у зв'язку з порушенням кримінальної справи за №3 за ознаками ч.1,4 ст.358 та ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.

За наслідками проведеної перевірки складено акт № 24/22-0/30827073/2 від 03.05.2012 року, на підставі якого відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 22.05.12р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 367418,0 грн. (за основним платежем - 367417,00 грн., за штрафними санкціями - 1,00 грн.);

- № від 22.05.12р., яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 770138,0 грн.;

- № від 22.05.12р., яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем акцизний податок з вироблених в Україні підакцизних товарів (виноробна продукція) розмірі 2040,0 грн.;

- № від 22.05.12р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 369 грн. (за основним платежем 368 грн., за штрафними санкціями - 1,00 грн.);

- № від 22.05.12р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем збір за спеціальне водокористування загального значення на суму 137809,55 грн. (за основним платежем - 119163,10 грн., за штрафними санкціями - 18646,45 грн.);

- № від 22.05.12р., яким позивачу застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1802,68 грн.;

- № від 22.05.12р., яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 70664,0 грн., застосовано штрафні санкції у розмірі 2 грн.;

- № від 22.05.12р., яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного кодування з податку на додану вартість у розмірі 3956,0 грн.;

- № від 22.05.12р. яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем акцизний податок з вироблених в Україні підакцизних товарів (виноробна продукція) у розмірі 10372061,67 грн. (за основним платежем - 8807030,32 грн., за штрафними санкціями - 1565031,35 грн.).

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені TOB «Котовський винзавод» в порядку ст.56 ОСОБА_2 кодексу України до ДПС в Одеській області. За результатами розгляду первинної скарги ДПС в Одеській області було винесено рішення №20495/10/10-2007 від 02.08.12р., яким ДПА в Одеській області залишило без податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 22.05.12р.: №, №, №, №, №, №; частково скасувало податкове повідомлення-рішення від 22.05.12р. № у частині застосованої фінансової санкції за завищення бюджетного відшкодування у розмірі 1 грн., в іншій частині зазначене повідомлення-рішення було залишено без змін; частково скасувало податкове повідомлення-рішення від 22.05.2012р. № у частині застосованої фінансової санкції у розмірі 1 грн. за заниження збору за спеціальне водокористування загального значення, в іншій частині зазначене повідомлення-рішення було залишено без змін; скасувало податкове повідомлення-рішення від 22.05.2012 № про застосування фінансових санкцій у розмірі 2040 грн.

У зв'язку із скасуванням податкового повідомлення-рішення від 22.05.2012р. № у частині застосованої фінансової санкції у розмірі 1 грн. за заниження збору за спеціальне водокористування загального значення, відповідачем винесено нове рішення -№ від 13.08.2012 p., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем збір за спеціальне водокористування загального значення на суму 137809,55 грн. (за основним платежем - 119163,10 грн., за штрафними санкціями - 18645,45 грн.

Рішенням ДПС України від 03.09.2012 р. №1231/0/61-12/10-2415 про результати розгляду скарги товариства було залишено без змін податкові повідомлення-рішення № від 22.05.12р., № від 22.05.12р.. № 0 від 22.05.12р., № від 22.05.12р., № від 22.05.12р., № від 22.05.12р., № від 22.05.12р., № від 22.05.12р. з урахуванням рішення ДПС в Одеській області від 02.08.2012 р. №20495/10/10-2007, прийнятого за розглядом скарги.

Крім того, відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 11.09.2012 року №, яким на підставі акту від 03.05.2012р. за №24/22-0/30827073/2 та рішення про результати розгляду скарги №2264/0/71-12/10-2415 від 03.09.2012 р. донараховано акцизного податку з вироблених в Україні підакцизних товарів на суму 332540989,07 грн.

Так, в ході проведення перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем вимог:

- Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та ОСОБА_2 кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у 1 кварталі 2011 року 221 700 грн., у 2 кварталі 2011 року - 145 717 грн.; завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2010 рік на суму 706 800 грн., за 2 квартал 2011 року на суму 770 138 грн.;

- Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та ОСОБА_2 кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у 1 кварталі 2011 року 221 700 грн., у 2 кварталі 2011 року - 145 717 грн.; завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2010 рік на суму 706 800 грн., за 2 квартал 2011 року на суму 770 138 грн.;

- Закону України «Про податок на додану вартість» та ОСОБА_2 Кодексу України, в результаті чого занижено податок, що підлягає сплаті до бюджету за березень 2011р. у сумі 368 грн., завищення бюджетного відшкодування у сумі 74 620 грн., у т.ч. січень 2011 - 68 869 грн. червень 2011- 5751 грн.; заниження від'ємного значення по рядку 24 декларації за червень 2011р. у сумі 3956 грн.;

- Положення про порядок нарахування, терміни сплати і подання розрахунку акцизного збору, затвердженого Наказом України від 19.03.2001р. №111, Закону України від 19.12.1995 року № 481 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме у періоді квітень 2010 року - січень 2011 року підприємством було неправомірно застосовано податкову пільгу, що призвело до заниження акцизного збору (податку) на загальну суму 217 810 259,0 грн.;

- ОСОБА_2 кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», внаслідок чого у періоді лютий 2011 року - червень 2011року занижено акцизний податок на загальну суму 72 895 662,82 грн.;

- Закону України «Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та алкогольні напої» та ОСОБА_2 кодексу України (із змінами та доповненнями) сума недоплати акцизного податку (збору) склала 8 807 030,32 грн.;

- Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.99р. №1494, п.8 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», п.п.3 п. 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та п. 324.1 ст.324, п.п.325.6.2 п. 325.6 ст.325 та п.327.3 ст. 327 ОСОБА_2 Кодексу України, внаслідок чого занижено збір за спеціальне використання водних ресурсів у розмірі 119 163,10 грн..

Також податковим органом було встановлено порушення позивачем п. 2.8, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15.12.2004 року № 637; вимог наказу Міністерства аграрної політики України 10.02.2007р. за №79, а саме: форма Заключного звіту про переробку винограду урожаю 2010р. на виноматеріали станом на 01.12.2010р. не відповідає затвердженій формі; вимог ч. 1 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що виразилось у реалізації TOB "Котовський винзавод" напою плодово-ягідного збродженого (сидру) в асортименті в кількості 700020 пляшок ємністю 0,5 л та 100020 пляшок ємністю 0.7 л на загальну суму ,4014212,4 грн. (у тому числі ПДВ 669035,4 грн.) без наявності ліцензії на право оптової торгівлі сидром та перрі; вимог ч. 4 ст. 2 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", що виразилось у виробництві виноматеріалів плодово-ягідних оброблених у кількості 3113521, 4 дал на загальну суму 102464230,8 грн. за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мар'янівка. вул. Леніна, 12А без наявності відповідної ліцензії та атестатів виробництва (дозволу на виробництво виноматеріалів плодово-ягідних оброблених); вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що виразилось у виробництві та реалізації напоїв плодово-ягідних, зброджених без марок акцизного податку (збору) встановленого зразка у кількості 2200140 пляшок ємністю 0,5 л. та 600060 пляшок ємністю 0,7 л на загальну суму 14925085,2 грн. та напоїв винних ароматизованих без марок акцизного податку (збору) встановленого зразка у кількості 528 920 пляшок ємністю 0,5 л на загальну суму 1643883,36 грн. та ін.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Котовський винзавод» оскаржило їх до суду першої інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне:

В ході перевірки податковим органом було встановлено завищення TOB «Котовський винзавод» валових витрат та податкового кредиту, внаслідок декларування господарських операцій з підприємствами, що мають ознаки нікчемності.

ОСОБА_2 органом встановлено, що у перевіряємий період ТОВ «Котовський винзавод» мало взаємовідносини з ПП «Вірінея 2007», TOВ «Глассрайз», ПП ВКФ «Укрпромснаб», ТОВ «Винзавод «Південні вікна», у яких відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, а саме: відсутні основні фонди, технічний персонал, фахівці, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби.

Крім того, згідно актів ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 21.04.2011р. №1396/2350/35357365, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 07.04.2011р. № 96/23-214/37223949, Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську від 31.12.2010р. № 933/23/34202109, від 30.12.2011р. №1045/23/34202109, від 14.03.2012р.№270/23-708/34202109, ДПІ у Приморському районі м. Одеси від 28.07.2011 року № 4953/2350/36155407 правочини розглядуваних контрагентів позивача за період грудень 2010 року, лютий 2011 року, квітень 2011 року визнані такими, що мають ознаки нікчемності згідно з частинами 1, 5 ст. 203, пунктами 1, 2 ст.215, ст.228 Цивільного кодексу України, а також встановлені порушення п. 3 ст.5 та п.1ст.7 Господарського кодексу України, п. 2 ст. 3, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.44.1 п.44.6 ст. 44 , п.135.2 ст.135 ОСОБА_2 кодексу України, п. 4.1. ст. 4, п. 4.1.1. ст. 4. п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства", в результаті чого встановлено завищення валового доходу та валових витрат»

Також за перевіряємий період постановою заступника начальника СВ ОМУ ГУ MBС України в Одеській області підполковником міліції ОСОБА_3 від 28.04.2012 року призначена перевірка TOB «Котовський винзавод» з питань правомірності звільнення від оподаткування акцизним податком операцій з постачання виноматеріалів на користь TOB «Винзавод «Південні вікна» за період з 01.04.2010р. по 30.06.2011р. у зв'язку з порушенням кримінальної справи за №3 за ознаками ч.1,4 ст.358 та ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_2 органом було встановлено завищення задекларованих TOB «Котовський винзавод» показників по стовбцю 6 розрахунку акцизного збору «обороти з реалізації (передачі) підакцизних товарів (продукції), оподатковані за твердими ставками акцизного збору» за серпень 2010 року у кількості 71 094 л. Встановлено заниження по стовбцю 13 «сума податкового зобов'язання підлягає сплаті до бюджету» на загальну суму 290 705 921,82 грн.

У періоді, що перевірявся, підприємство застосовувало "0" ставку з акцизного збору (податку) відповідно до: п.п. «в» п.2 статті 3 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби», згідно якого не підлягає оподаткуванню вартість та обсяги імпортованої чи обороти з реалізації (передачі) української сировини, що ввозиться або використовується для виробництва підакцизних товарів; п.п. 213.3.5 п.213.3 ст.213 ОСОБА_2 кодексу України, згідно якого не підлягає оподаткуванню реалізації підакцизних товарів (продукції), крім нафтопродуктів, вироблених на митній території України, що використовуються як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції).

В акті перевірки податковий орган посилався на те, що використання пільги можливе лише в разі реалізації підакцизних товарів вироблених на митній території України, що використовуються як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції), у разі наявності у виробника дозволу на виробництво таких підакцизних товарів, а оскільки TOB «Котовський винзавод» здійснював реалізацію виноматеріалів TOB «Винзавод Південні вікна», який не має дозволу на виробництво алкогольних напоїв з виноматеріалів плодово-ягідних "Золота осінь", "Кагор Маренталь", "Південний" кріплений білий, "Кагор" міцний, "Портвейн 333" червоний, виноматеріалу "Портвейн 333" білий, відповідно застосування пільги є неправомірним. Сума недоплати акцизного податку (збору) склала 8 807 030, 32 грн.

Також податковим органом було встановлено, що TOB "Котовський винзавод" використовується вода із поверхневих водних об'єктів, що підтверджується рахунками виставленими КПЕП "Котовськводоканал", але у податкових розрахунках збору за спеціальне водокористування підприємство не обчислювало об'єм використаної води із поверхневих водних об'єктів. Згідно рахунків виставлених КПЕП "Котовськводоканал" об'єм використаної води із поверхневих водних об'єктів за перевіряємий період склав 2824 м3.

В порушення п.5 Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.99р. №1494 та п. 324.1 ст.324 ОСОБА_2 Кодексу України від 02.12.2010р. позивачем допущено заниження збору із поверхневих водних об'єктів на 424,75 грн.

Перевіркою встановлено, що згідно купажних актів TOB "Котовський винзавод" використовує воду із підземних водних об'єктів для приготування слабоалкогольних напоїв, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та ОСОБА_2 кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI встановлені ставки збору за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв.

Таким чином в порушення п.8 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 03.06.2008 року, п.п.3 п. 11 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та п.п.325.6.2 п. 325.6 ст.325 ОСОБА_2 кодексу України, заниження збору за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв за перевіряємий період склала 104 767,15 грн.

Крім того, в ході перевірки було встановлено порушення позивачем п.327.3 ст. 327 ОСОБА_2 кодексу України, внаслідок чого занижено суму збору за травень-червень 2011р. на 13 971,20 грн. Так, за даними перевірки TOB «Котовський винзавод» отримало дозвіл на спецводокористування за №УКР694-А/ОСОБА_1 від 22.05.2008р., забір води із підземних джерел становить 67,0 тис. куб.м/рік, термін дії дозволу до 30.04.2011р. Новий дозвіл на спецводокористування підприємством отримано 02.08.2011р. за №УКР694-А/ОСОБА_1, забір води із підземних джерел становить 67,0 тис. куб.м/рік, термін дії дозволу до 08.07.2014р.

Що стосується висновку податкового органу про завищення позивачем від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток, заниження податку на прибуток, заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, завищення бюджетного відшкодування та заниження від'ємного значення по рядку 24 декларації з ПДВ, слід зазначити наступне:

За змістом п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

В силу вимог пп. 5.2.1 п. 5.2 цієї ж статті Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Абзацом четвертим пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону заборонено відносити до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до п.138.1 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

В свою чергу, п.138.2 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з п.139.1.9 ПК України витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Що стосується порядку формування податкового кредиту, слід зазначити, що згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 ст. 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: 1) або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; 2) або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

П.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

В свою чергу, у відповідності до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

Згідно п. 187.1. ст. 187 ОСОБА_2 кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 198.1 ст. 198 ОСОБА_2 кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст. 198 Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг чи дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Кодексу податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст.201 ПК України).

ОСОБА_2 накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК України).

ОСОБА_2 накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п. 201.6 ст.201 ПК України).

Як вже зазначалось вище, в ході проведеної перевірки податковий орган дійшов висновку щодо неправомірності віднесення позивачем сум витрат до складу валових та формування податкового кредиту.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає необґрунтованими зазначені висновки СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі, зважаючи на наступне:

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на віднесення витрат до складу валових, зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту та бюджетне відшкодування сум ПДВ), є реальність господарської операції.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту.

Таким чином, для встановлення факту правомірності формування валових витрат та податкового кредиту підприємством, необхідно, в першу чергу, переконатись у наявності у товариства первинних документів, підтверджуючих здійснення господарських операцій та правомірність формування показників податкової звітності, а також фактичності придбання товарів або послуг, тобто, реальності відповідних господарських операцій.

Без дослідження вказаних обставин не можливо об'єктивно встановити правомірність віднесення підприємством витрат до складу валових та віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту.

У перевіряємому періоді ТОВ «Котовський винзавод» мало господарські взаємовідносини з наступними контрагентами:

- з ПП «Вірінея 2007» - по придбанню плитки керамічної для стелі, яку було оприбутковано згідно видаткової накладної від 01.02.2011р. № 2 у кількості 1000 кв. м. по ціні 75,00 грн. та 3000 кв. м. по ціні 35,00 грн. В бухгалтерському обліку Д-т 20 К-т 631 на суму 180 000,00 грн.;

- з TOВ «Глассрайз» по договору купівлі-продажу від 19.10.2010р. №110-СМ щодо поставки пляшки скляної з зеленого скла. В бухгалтерському обліку у грудні 2010 року відображено Д-т 20 К-т 631 на загальну суму 300 000,00 грн. без податку на додану вартість;

- з ПП ВКФ «Укрпромснаб» по договору від 11.01.2010р. №11/01-02 щодо постачання пробки поліетиленової, які було оприбутковано згідно видаткових накладних на загальну суму 406 800,00 грн. В бухгалтерському обліку відображено Д-т 20 К-т 631 на суму 406800 грн.;

- з ТОВ «Винзавод «Південні вікна» по придбанню сухих ягід суниці, персиків, вишень, малини, екстракту персикового, суничного, яблучного, цукру, концентрату соку яблучного, ковпачків алюмінієвих, барвників, ароматизаторів по виписаним накладним № 236 від 01.04.2011 року на суму 736165,29 грн. (без ПДВ), № 237 від 01.04.2011 року на суму 590000 грн. (без ПДВ), № 238 від 18.04.2011 року на суму 77796,76 (без ПДВ).

Вказані господарські операції мали вплив на формування позивачем валових витрат, формування відємного значення обєкту оподаткування податком на прибуток, визначення позивачем податкового зобовязання з податку на прибуток.

ОСОБА_2 кредит було сформовано підприємством за рахунок операцій з ЗАТ «Лізоформ», ПП ВКФ «Укрпромснаб», ДП «Одесастандартметрологія», ф-л «Прикарпаттрансгаз» ДП «Укртрансгаз», ДП «Укспирт».

У підтвердження реальності виконання господарських операцій із переліченими контрагентами позивачем були надані первинні документи, які у повній мірі відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, позивачем були надані податкові накладні, видаткові накладні, в яких визначено реквізити постачальників, найменування товарно-матеріальних цінностей, їх кількість, одиниця виміру, вартість та прізвища службових осіб підприємств-постачальників, що брали учать у господарських операціях поставки ТМЦ, товарно-транспортні накладні, які підтверджують факт перевезення товарів.

В акті перевірки податковий орган посилався на безтоварний характер операцій між позивачем та ПП «Вірінея 2007», TOВ «Глассрайз», ПП ВКФ «Укрпромснаб», ТОВ «Винзавод «Південні вікна», через відсутність у останніх необхідних умов для ведення господарської діяльності, а саме: відсутність основних фондів, технічного персоналу, фахівців, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів та на те, що згідно актів перевірок інших податкових інспекцій, правочини вказаних підприємств з контрагентами визнано такими, що мають ознаки нікчемності.

Крім того, податковим органом зазначено про неправомірність формування податкового кредиту ТОВ «Котовський винзавод» за рахунок операцій з ЗАТ «Лізоформ», ПП ВКФ «Укрпромснаб», ДП «Одесастандартметрологія», ДП «Укртрансгаз», ДП «Укспирт», з огляду на те, що згідно з даними Системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України та актів перевірок інших державних податкових інспекцій, вказані контрагенти не відобразили суми ПДВ по податковим накладним у складі своїх податкових зобовязань, не надали підтверджуючих документів щодо виникнення податкових зобовязань.

Слід звернути увагу на те, що в акті перевірки відповідач зазначив, що позивач мав взаємовідносини з підприємствами, що мають ознаки нікчемності.

Проте, з правомірністю такого висновку погодитись неможливо, оскільки згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, згідно із якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст. 228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.

Таким чином, відповідно до презумпції правомірності правочину, передбаченої ст.204 ЦК України, всі укладені між сторонами правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена Законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом після повного та всебічного розгляду питання про недійсність такого правочину.

В свою чергу, як вбачається з акту перевірки, податковий орган дійшов висновку щодо порушення ТОВ «Котовський винзавод» Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств», Закону України «Про податок на додану вартість» та ОСОБА_2 кодексу України на підставі актів перевірок інших податкових органів.

Однак, колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зазначені акти, не можуть бути покладені в основу висновку про безтоварність операцій між позивачем та вказаними контрагентами, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом саме при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Крім того, допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу валових витрат та податкового кредиту сплачених сум постачальникам товару.

ОСОБА_2 кодекс України, ані інші законодавчі акти з питань оподаткування не ставлять право позивача на податковий кредит в залежність від дотримання вимог податкового та іншого законодавства іншими суб'єктами господарювання.

Також слід зазначити, що контролюючий орган в акті перевірки ТОВ «Котовський винзавод» посилався на Акт від 14.03.2012р. № 270/23-708/34202109 «Про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента ПП «ВКФ «Укрпромснаб» щодо підтвердження господарських відносин із TOB «Котовський Винзавод» за травень - серпень, жовтень 2010 року» та акт від 30.12.2011р. №1045/23/34202109 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «ВКФ «Укрпромснаб» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість за період з 01.10.2008р. по 30.12.2011р .

Суд першої інстанції вірно зазначив, що зустрічна звірка може бути проведена податковим органом у разі наявності у його розпорядженні первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу, адже за своєю правовою суттю зустрічна звірка полягає у зіставленні даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється з метою документального підтвердження господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків (пункти 1, 2 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1232; підпункт 4.4 пункту 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затверджених Наказом Державної податкової адміністрації України 22.04.11 № 236).

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено, що відсутність у розпорядженні податкового органу первинних документів бухгалтерського обліку унеможливлює проведення зустрічної звірки та відповідно формування будь-яких висновків, крім висновку про неможливість проведення такої зустрічної звірки.

Акти про неможливість проведення зустрічних звірок не можуть вважатися належними доказами допущення позивачем порушень, так як зазначені акти свідчать лише про неможливість проведення зустрічних звірок суб'єктів господарювання. Вказані акти взагалі не є перевіркою, а викладені в них висновки про порушення податкового чи цивільного законодавства платником податків є нічим іншим, як припущеннями податкового органу, які необґрунтовані належними доказами.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що податковим органом за відображеними порушеннями TOB «Котовський винзавод» по взаємовідносинам з TOB «Винзавод «Південні Вікна», ПП «ВКФ «Укрпромснаб», TOB «Глассрайз», ПП «Вірінея 2007», а також ЗАТ «Лізоформ», ПП ВКФ «Укрпромснаб», ДП «Одесастандартметрологія», ДП «Укртрансгаз», ДП «Укспирт», не було викладено зміст порушення платником податків фінансово-господарської діяльності у розумінні приписів чинного на час вчинення спірних правовідносин податкового законодавства, як і не були зазначені докази, що підтверджують наявність факту порушення.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що податковий орган не мав визначених законом підстав для формування висновків про нереальність господарських операцій ТОВ «Котовський винзавод» з розглядуваними контрагентами та про неправомірність формування показників податкової звітності з податку на додану вартість та податку на прибуток.

Слід зазначити, що право на бюджетне відшкодування безпосередньо залежить від правомірності формування податкового кредиту.

В даному випадку, судом першої інстанції, з яким погодилась і колегія суддів суду апеляційної інстанції, встановлено правомірність формування позивачем податкового кредиту у перевіряємий податковим органом період, а тому відсутні підстави для висновку про завищення позивачем суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Крім того, слід зазначити, що під час офіціального з'ясування обставин по справі, з метою з'ясування обставин, що мають значення для справи та отримання висновку спеціалізованої державної установи, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2013 р. було призначено судово-економічну експертизу по справі.

Згідно висновку Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.11.2013 року № 880/881 судово-економічної експертизи за матеріалами адміністративної справи № 1570/5441/2012 проведеними дослідженнями по наданим документам висновки Акту СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі «Про результати виїзної планової документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 по 30.06.2011» від 03.05.2012 року №24/22-0/30827073/2 у частині встановлених порушень ТОВ «Котовський винзавод» п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст.5, п. 6.1 ст.6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2010 рік на суму 706800 грн. та занижено податок на прибуток за 1 квартал. 2011 у сумі 221700 грн., а також порушень п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст.138 ОСОБА_2 кодексу України, що призвели до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування за 2 квартал 2011 на суму 770138 гри. та заниження податку на прибуток за 2 квартал 2011 року в сумі 145717 грн. документально не підтверджено.

Експерт зазначив, що факти порушень ТОВ «Котовський вин завод» були встановлені перевіряючими тільки на підставі актів Державних податкових інспекцій за місцем реєстрації підприємств-постачальників, податковим органом не досліджувались дані бухгалтерського, податкового обліку підприємства у частині руху товарно-матеріальних цінностей та не встановлювався зв'язок між операціями придбання ТМЦ та результатами господарської діяльності ТОВ «Котовський винзавод».

Також експерт зазначив, що сама собою наявність або відсутність окремих документів (у числі, актів виконаних транспортних робіт, рахунків-фактур), відсутність нерухомості, земельних ділянок, виробничого і торгівельного обладнання, транспортних засобів, певної кількості персоналу, не можуть являтись вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю.

Експертом було досліджено надані документальні підтвердження реального здійснення господарських операцій, рух товарно-матеріальних цінностей, зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, та не підтверджено висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

За наслідками дослідження висновків акту СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 03 №24/22-0/30827073/2 щодо порушення позивачем п. 7.2.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.1 п. Закону України «Про податок на додану вартість» та п.п. 198.3, п.п. 198.6 ст.198, п. 200 ОСОБА_2 Кодексу України, що призвели до: - заниження податку, що підлягає сплаті до бюджету за березень 2011 року у сумі 368 грн.; - завищення бюджетного відшкодування у сумі 74290 грн., у тому числі за січень 2011 - 68869 грн., червень 2011 -5421 грн.; - заниження від'ємного значення по рядку 24 декларації за червень 2011 року у сумі 3956 грн., а також порушення п. 198.6 ОСОБА_2 кодексу України, що призвели до завищення бюджетного відшкодування ПДВ на суму 330 грн., експерт дійшов висновку щодо не підтвердження таких висновків податкового органу.

За результатами проведеного дослідження встановлено, що ТОВ «Котовський згідно наявних податкових накладних, мало можливість віднести до податкового кредиту суми ПДВ по контрагентам: ЗАТ «Лізоформ», ПП ВКФ «Укрпромснаб», ПП «Одеська будівельна компанія», ДП «Укрспирт», ДП «Одесастандартметрологія», Філія «Прикарпаттрансгаз», ДП «Укртрансгаз».

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що прийняті податкові повідомлення-рішення № від 22.05.12р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 367418,0 грн.; № від 22.05.12р., яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 770138,0 грн.; № від 22.05.12р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 369 грн. (за основним платежем - 368,0 грн., за штрафними санкціями - 1,00 грн.); № від 22.05.12р., яким позивачу застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 1802,68 грн.; № від 22.05.12р., яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 70664 грн., застосовано штрафні санкції у розмірі 2 грн.; № від 22.05.12р., яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного кодування з податку на додану вартість у розмірі 3956 грн. є протиправними та необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню.

Що стосується порушення позивачем порядку справляння акцизного збору, та правомірності винесення податкових повідомлень-рішень від 22.05.2012 року № НОМЕР_8, від 11.09.2012 року № НОМЕР_9, слід зазначити наступне:

Як вже зазначалось, в ході проведеної перевірки податковим органом було встановлено завищення позивачем задекларованих показників по стовбцю 6 розрахунку акцизного збору «обороти з реалізації (передачі) підакцизних товарів (продукції), оподатковані за твердими ставками акцизного збору», встановлення заниження по стовбцю 13 «сума податкового зобовязання, що підлягає сплаті до бюджету».

За наслідками експертного дослідження було встановлено, що відображені у бухгалтерському обліку, звітності з акцизного збору (податку) та звітності за формою №2-РС ТОВ «Котовський завод» обороти по реалізації (відпуску) виноматеріалів у загальній кількості 55410673,7 л (у т.ч. плодово-ягідних - 41546323,9 л, виноградних кріплених -13864349,8 л) підтверджено наявністю видаткових накладних та податкових накладних (копії), оформлених за період травень 2010 року - травень 2011 року по господарським операціям поставки товарів на адресу ТОВ «Винзавод «Південні Вікна» загальною вартістю 235789892,90 грн. у т.ч. ПДВ- 39298315,50 грн.

Відповідно до ст.1 Декрету КМУ «Про акцизний збір» від 26.12.1992 №18-92 та п.п. 14.1.4 п. 14.1 ст.14 ОСОБА_2 кодексу України акцизний збір (податок) - це непрямий податок на окремі види товарів (продукції), визначених Законом (Кодексом) як підакцизні, який включається до ціни таких товарів (продукції). Згідно п. «б» Декрету КМУ «Про акцизний збір» (втратив чинність з 01.01.2011 на підставі ОСОБА_2 кодексу), об'єктом оподаткування є обороти з реалізації (передачі) товарів (продукції) для власного споживання, промислової переробки, крім оборотів з реалізації (передачі) для виробництва підакцизних товарів (за виключенням нафтопродуктів), а також для своїх працівників.

За нормами ст. 1, п.п. «в» п.2 ст. 3 та ст.5 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби» (втратив чинність з 01.01.2011 на підставі ОСОБА_2 кодексу України) алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукромістких матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 1,2 відсотка об'ємних одиниць, які відносяться до товарних груп Гармонізованої системи опису та кодування товарів під кодами 22 04, 22 05, 22 06, 22 08; не підлягають оподаткуванню вартість та обсяги імпортованої чи обороти з реалізації (передачі) української сировини, що ввозиться або використовується для виробництва підакцизних товарів; ставки акцизного збору на алкогольні напої та тютюнові вироби встановлюються Верховною Радою України і є єдиними на всій території України.

За нормами розділу VI ОСОБА_2 кодексу України, який набув чинності з 01.01.2011, платниками податку є (у тому числі): особа, яка виробляє підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини (п.п. 212. 212.1 ст. 212); особа, на яку при здійсненні операцій з підакцизними товарами (продукцією), які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування, покладається виконання умов щодо цільового використання підакцизних товарів (продукції) в разі порушення таких умов (п.п. 212.1.8 п. 212.1 ст.212).

Згідно п.п. 213.1.1 п. 213.1 ст.213 ОСОБА_2 кодексу України об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції).

До операцій з підакцизними товарами, які звільняються від оподаткування, відповідно п.п.213.3.5 п. 213.3 ОСОБА_2 кодексу України віднесено операції з реалізації підакцизних товарів (продукції), крім нафтопродуктів, вироблених на митній території України, що використовуються як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції).

Згідно п. 225.9 ст. 225 ПК України виноматеріали, що реалізуються підприємствам вторинного виноробства, які використовують ці виноматеріали для виробництва готової продукції, не оподатковуються. В інших випадках реалізація виноматеріалів оподатковується за ставками податку на виноробну продукцію встановленими підпунктом 215.3.1 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.

Передбачена податковим законодавством податкова пільга щодо несплати до бюджету акцизного збору (податку) по операціям реалізації виноматеріалів, не є пільгою, надання якої передбачає використання вивільнених у суб'єкта господарювання коштів за визначеними законодавством напрямами використання. Нецільовим використанням звільнених від оподаткування акцизним збором (податком) виноматеріалів для первинного виробника є операції по їх реалізації особам, що не є виробниками підакцизних товарів (виноробної продукції); для підприємства вторинного виробництва - не використання придбаних без сплати акцизного збору (податку) виноматеріалів у виробництві підакцизних товарів.

Положенням про порядок нарахування, терміни сплати і подання розрахунку акцизного збору, який затверджено наказом ДПАУ від 19.03.2001 №111 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 02.04.2001 за №295/5486 встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності при отриманні підакцизних товарів (крім спирту етилового), які є сировиною для виробництва інших підакцизних товарів і відповідно до законодавства не підлягають оподаткуванню акцизним збором, повинен надати власнику підакцизної сировини копію довідки за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення, завірену в установленому порядку. Така довідка надається субєкту підприємницької діяльності органом державної податкової служби за місцем реєстрації та діє протягом звітного періоду (пункт 6.8).

Таким чином, документальним підтвердженням правомірності реалізації продавцем і отримання покупцем без сплати акцизного збору підакцизних товарів (крім спирту етилового) як сировини для виробництва інших підакцизних товарів у певному звітному місячному податковому періоді (до лютого 2011 року) була довідка, що видавалася покупцеві (підприємству вторинного виробництва) органом ДПС за місцем його реєстрації по встановленій додатком 5 до Положення №111 формі, копію якої покупець винен був надати на адресу продавця (підприємства первинного виробництва).

Положення про порядок нарахування, терміни сплати і подання розрахунку акцизного збору, який затверджено наказом ДПАУ від 19.03.2001 №111 втратило чинність на підставі наказу ДПА України № 1030 від 24.12.2010 року, введеного в дію 04.02.2011 року. При цьому, нормативними [документами (діючими у період з лютого 2011 по червень 2011) не визначено (не врегульовано) перелік форми документів, що повинні були надаватися для підтвердження правомірності здійснення неоподатковуваних акцизним податком господарських операцій (оборотів).

Експертом в ході експертного дослідження було встановлено, що з наданих на дослідження матеріалів справи (у т.ч. акту СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 03.05.202012 №24/22-0/3082) випливає, що у ході планової документальної перевірки ТОВ «Котовський винзавод» за період квітень 2010 - червень 2011 для підтвердження податкової пільги з акцизного збору (податку) по взаємовідносинам з ТОВ «Винзавод «Південні вікна», крім копій довідок Приморському районі м. Одеси, були надані також копії: ліцензії на виробництво алкогольних напоїв (виноробна продукція) №454, виданої Департаментом контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПА підприємству ТОВ «Винзавод «Південні вікна» 19.01.2010 на термін до 14.01.2015 (т.1 а.с.147, т.2 а.с. 236), та додатки до вказаної ліцензії.

При цьому, досліджуючи дані матеріалів планової, службової перевірок, аналітичних довідок органів ДПС, експертом встановлено, що перевіряючими у повному обсязі документально (довідками, актами зустрічних перевірок, податковою та фінансовою звітністю) не доведено факт необґрунтованості використання пільги з акцизного збору (податку) виробником виноматеріалів ТОВ «Котовський винзавод» по взаємовідносинам з ТОВ «Винзавод «Південні вікна», яке у період 01.04.2010-30.06.2011 являлося платником податків, у т.ч. акцизного збору (податку), мало в наявності ліцензію на виробництво алкогольних напоїв (виноробної продукції), та надавало ТОВ «Котовський винзавод» документи (довідки за формою додатка № 5 до Положення №111, додатки - дозволи на виробництво до ліцензії) для отримання виноматеріалів без сплати акцизного збору (податку).

Щодо посилань податкового органу на вирок суду по справі № 522/3727/13-к від 14.03.2013 р. у відношенні ОСОБА_4 (в.о. директора ТОВ «Винзавод «Південні вікна») за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 358 ч. 1, 358 ч. 4 КК України, слід зазначити наступне:

Згідно ч.4 ст.72 КАС України, вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Встановлені вищевказаним вироком по кримінальній справі обставини не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки норма частини четвертої ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України поширюється лише на особу, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову. Тому обов'язковими для суду є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи (засудженого (виправданого) або притягнутого (не притягнутого) до відповідальності), а не щодо інших осіб.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов'язковою для адміністративного суду.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об'єктивно відтворюють господарські операції, що є об'єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов'язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов'язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч. 1 ст. 71 зазначеного Кодексу обов'язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначенні суми його податкового обов'язку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що за чинними нормами права будь-яка відповідальність, у т.ч. цивільна, податкова, фінансова носить індивідуальний характер і стосується лише винної особи, через що на ТОВ «Котовський винзавод», не може бути покладено відповідальність за невиконання або неналежне виконання контрагентами обов'язків зі своєчасності, правильності ведення бухгалтерського і податкового обліку та звітності, дотримання ними вимог податкового та іншого законодавства.

Крім того, в ході проведеної перевірки було встановлено, що транспортування виноматеріалу плодово-ягідного, виноматеріалу «Золота осінь», виноматеріалу «Кагор Маренталь», виноматеріалу «Південний» кріплений білий, виноматеріалу «Кагор» міцний, виноматеріалу «Портвейн 333» червоний, виноматеріалу «Портвейн 333» білий, здійснювало підприємство ТОВ «Бетта», що підтверджується товарно-транспортними накладними.

ОСОБА_2 орган посилався на неможливість перевезення та розміщення партій виноматеріалів плодових та виноградних, відвантажених ТОВ «Котовський винзавод», що підтверджується поясненнями водіїв автотранспорту, відсутністю фізичної можливості переміщення виноматеріалів транспортними засобами та відсутністю місць зберігання продукції.

З вказаним висновком податкового органу також погодитись не можна з огляду на те, що в ході дослідження експертом було встановлено, що у перевіряємий період ТОВ «Котовський винзавод» мав відокремлені філії в ОСОБА_1, Львові, Луцьку, Миколаєві, Івано-Франківську, Чернівцях, Тернополі, Дніпропетровську, Херсоні, Котовську та використовувало у своїй діяльності дванадцять орендованих складських приміщень для зберігання оптових партій алкогольних напоїв, які були включені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Слід зазначити, що по наданим на дослідження документам, висновки СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 03.05.2012 №24/22-0/30 в частині встановлених порушень ТОВ «Котовський винзавод» ст. 1 Закону України «Про ставки акцизного збору на спирт етиловий та напої» та п.п. 213.1.1 п. 213.1 ст.213,і п. 215.3 ст.215, п. 216.1 ст.216 ОСОБА_2 кодексу України, що призвели до недоплати акцизного податку на суму 8807030,32 грн., у т.ч. травень 2010 -1856506,24 грн., серпень 2010 - 2652212,16 грн., грудень 2 грн., квітень 2011- 2546908,92 грн., не знайшли документального підтвердження.

Крім того, з постанови про закриття кримінального провадження, винесеної Головним управлінням ДФС в Одеській області від 29.04.2016 року вбачається, що під час здійснення досудового розслідування допитано як свідків з обставин провадження колишнього директора ТОВ «Котовський винзавод» ОСОБА_5, колишнього директора ТОВ «Винзавод «Південні вікна» ОСОБА_6, колишнього директора ТОВ «Алкотрейд» ОСОБА_7, колишнього директора ТОВ «Бетта» ОСОБА_8, які в ході допитів підтвердили дійсність проведених в 2010 році фінансово-господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Котовський винзавод», які носили реальний характер з купівлі-продажу виноробної продукції, виноматеріалів та їх перевезення.

Також, допитано як свідка посадову особу, яка займає посаду директора ТОВ «Котовський винзавод» ОСОБА_9, який також підтвердив здійснення господарських операцій з ТОВ «Винзавод «Південні вікна», ТОВ «Алкотрейд» та ТОВ «Бетта».

З огляду на зазначене, встановлено, що в діях службових осіб ТОВ «Котовський винзавод» відсутні ознаки умисного ухилення від сплати податків, а саме об'єктивної та суб'єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України.

У звязку з вказаним кримінальне провадження за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Котовський винзавод» було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказане також підтверджує відсутність допустимих доказів щодо ухилення службовими особами ТОВ «Котовський винзавод» від сплати податків.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 13.08.2012 року № НОМЕР_4, слід зазначити наступне:

В ході проведеної перевірки податковим органом було встановлено порушення ТОВ «Котовський винзавод» п. 327.3 ст.327 ОСОБА_2 кодексу України, внаслідок чого було занижено збір за травень-червень 2011 у сумі 13971,20 грн.; п. 8 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», п.п. 3, п. 11 Закону України «Про Державний України на 2010 рік» (із змінами та доповненнями), та п.п. 325.6.2 ст. 325 ОСОБА_2 кодексу України, внаслідок чого підприємство занизило збір за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв за перевіряємий період у сумі 104767,15 грн., у тому числі за 2 квартал 2010 -7857,47 грн., 3 квартал 2010-36208,34 грн., 4 квартал 2010 - 30345,29 грн., 1 квартал 2011 - 28292,42 грн., 2 квартал 2011-2063,63 грн.; п. 5 Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого Постановою КМУ від 16.08.1999 № 1494 та п. 324.1 ст.324 ОСОБА_2 Кодексу України, внаслідок чого занижено збір із поверхневих водних об'єктів у сумі 424,75 грн., у тому числі за 2 квартал 2010 - 13,97 грн., 3 квартал 2010 - 67,22 грн., 4 квартал 2010 - 85,49 грн.

Загальна сума заниження збору за спеціальне використання водних ресурсів за даними акту податкової перевірки складає 119163,10 грн.

В свою чергу, заниження ТОВ «Котовський винзавод» збору на суму 13971,20 встановлено перевіряючими внаслідок того, що підприємством за відсутності дозволу на спеціальне водокористування із встановленими лімітами було використано підземної води у травні 2011 у розмірі 5700 куб., у че 2011 -1700 куб.м.

Заниження ТОВ «Котовський винзавод» збору на суму 104767,15 грн. встановлено перевіряючими внаслідок того, що підприємство за обсяг підземної води, яка використовувалася для приготування слабоалкогольних напоїв у податкових розрахунках обчислювало по ставці збору за спеціальне використання підземних вод, а не по встановленим ставкам збору за спеціальне використання води, яка входить виключно до складу напоїв.

Крім того, заниження ТОВ «Котовський винзавод» збору у сумі 424,75 грн. встановлено перевіряючими на підставі рахунків, виставлених КПЕП «Котовськводоканал», відповідно до яких загальний обсяг використаної підприємством води із поверхневих водних об'єктів за період 2 квартал 2010- 2 квартал 2011 склав 2824 куб.м., однак не був врахований у податкових розрахунках збору за спеціальне водокористування.

Згідно п. 13 Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою КМУ від 16.08.1999 №1494, та п. 326.10 ст. 326 ОСОБА_2 кодексу України, обсяг фактично використаної води визначається водокористувачами самостійно на підставі даних первинного обліку за показниками вимірювальних приладів. За відсутності вимірювальних приладів обсяг фактично використаної води визначається за технологічними даними (тривалість роботи агрегатів, обсяг виробленої продукції чи надання послуг, витрати електроенергії, пропускна спроможність водопровідних труб за одиницю часу тощо).

Як зазначив експерт, у наданих на дослідження податкових розрахунках (деклараціях) збору за спеціальне використання води ТОВ «Котовський винзавод», а також в документах бухгалтерського обліку підприємства відсутня інформація про обсяги використання води у складі напоїв. Нарахування збору проводились ТОВ «Котовський винзавод» за фактичний обсяг підземної води, використаної на виробничі і госппобутові потреби по встановленим Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та ОСОБА_2 кодексом України нормативним ставкам за спеціальне використання підземних вод по Одеській області (01.04.2010- 31.12.2010 - 24,22 коп. за 1 куб.м., з 01.01.2011-30.06.2011-47,20 коп. за 1 куб.м.).

Посадовими особами СПДІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі за період 2 квартал 2010-2 квартал 2011 перевіряючими було визначено об'єм води, використаної ТОВ «Котовський винзавод» для приготування слабоалкогольних напоїв у загальній сумі 5215, згідно купажних актів.

В свою чергу, перевіряючими не доведено даними бухгалтерських та технологічних документів підприємства фактичний обсяг використання води у складі напоїв, процес перероблення яких було завершено у період 01.04.2010-30.06.2011.

Крім того, перевіряючи ми не зазначено реквізити самих купажних актів - номери, дати складання, місця розташування виробничих дільниць, найменування продукції (напої, суміші), дані яких являлися вихідними даними проведеного ними розрахунку суми заниження збору за спеціальне використання води, що увійшла виключно до складу вироблених ТОВ «Котовський винзавод» напоїв, у розмірі 104767,15 грн.

З огляду на зазначене необґрунтованим є висновок податкового органу щодо заниження позивачем збору за спеціальне використання води за період з 01.04.2010 року по 30.06.2011 року в сумі 104767,15 грн.

Відповідно до п. 5 Порядку справляння збору за спеціальне водовикористання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою КМУ від 16.08.1999 року № 1494 обєктом обчислення збору за спеціальне використання водних ресурсів є фактичний обсяг води, який використовують водокористувач і, з урахуванням обєму втрат води в їх системах водопостачання. Згідно п.м 4.8 Інструкції про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне водокористування в частині використання води, затвердженою Наказом МФУ, ДПАУ, Мінекономіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 01.10.1999 №231/539/118/219 передбачено, що збір за використав ресурсів не справляється за воду, що використовується для задоволення виключно власних питних і санітарно-гігієнічних потреб незалежно від форми власності.

Експертом було встановлено, що у наданих на дослідження документах, в тому числі договорі про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення від 05.05.2010, рахунках КВЕП «Котовськводоканал» за період квітень 2010 - грудень 2010 відсутні дані про напрями використання води споживачем «Котовський винзавод».

У звязку з вказаним неможливо встановити обсяг використаної води із поверхневих водних об'єктів, що є обєктом обчислення збору за спеціальне використання водних ресурсів за період: 01.04.2010-31.12.2010.

Крім того, перевіряючи ми не було встановлено джерел водопостачання первинним водокористувачем, не встановлено складові тарифів на воду, по яким КВЕМ «Котовськводоканал» проводило розрахунки з ТОВ «Південні вікна» у досліджуваному періоді.

Зазначене також свідчить про неправомірність висновків СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі стосовно заниження ТОВ «Котовський винзавод» збору із поверхневих водних обєктів у розмірі 424,75.

Враховуючи все вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що висновки, викладені в акті перевірки є необґрунтованими та безпідставними, а прийняті за наслідками проведення 03.05.2012 року перевірки податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі є протиправними та підлягають скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Слід зазначити, що при зверненні до суду апеляційної інстанції, апелянтом не було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2016 року апелянту було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, ч.2 ст. 88 КАС України встановлено, що якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції з 01.09.2015 року) за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до п.п 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 23.12.2011 року) ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток розміру майнових вимог, але не менше 0,1 розміру мінімальної заробітної плати (107,3 грн.) та не більше 2 розмірів мінімальних заробітних плат (2146 грн.).

Із зазначеним позовом ТОВ "Котовський винзавод" звернулось до суду 11.09.2012 року. Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2012 р. складала 1073 грн.

Зважаючи, що позовні вимоги майнового характеру становлять 344 263 408,22 грн., судовий збір за подачу апеляційної скарги має становити (344 263 408,29 х 1% ) х 110% = 3786897,49 грн.

Проте, з огляду на встановлені пп.1 п.3 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" граничні розміри, судовий збір за подачу апеляційної скарги в даному випадку становить (2146 грн. х 110%=) 2360,60 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що стягненню зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС на користь Державного бюджету України підлягає несплачений апелянтом судовий збір за подачу апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції у розмірі 2360,60грн.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2016 року без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС (65058, м. Одеса, пр.-т. Шевченка), 15/1 ) до Державного бюджету України на рахунок №1008, одержувач УК у м. Одесі / Приморський р-н./ 22030101, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області МФО: 828011, Код ЄДРПОУ суду 34380461, код класифікації доходів бюджету 22030101 несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції у розмірі 2360 (дві тисячі триста шістдесят) грн. 60 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

ОСОБА_1