Справа № 813/2957/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Справа № 876/7148/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 813/2957/16 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, поновлення на посаді, зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

05 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 112 від 28.01.2016 р. в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 45 о/с від 05.02.2016 р. в частині звільнення його зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 06.02.2016 р.;

- поновити його на посаді оперуповноваженого Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 06.02.2016 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.02.2016 р. й до дати прийняття рішення судом у справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року зазначену позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, крім того, судом при винесенні рішення допущено помилкове застосування норм процесуального права, що привело до неправильного вирішення питання.

В обгрунтування апеляційної скарги позивач покликається на те, що строк звернення до суду не пропустив, оскільки з оскаржуваним наказом ознайомився лише 11.08.2016 р.

Тому апелянт просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга належить до задоволення з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області № 112 від 28.01.2016 р. ОСОБА_2 притягнено до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби, а наказом № 45 о/с від 05.02.2016 р. звільнено зі служби в поліції, з 06.02.2016 року.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Львівського окружного адміністративного суду позовну заяву разом з доданими до неї документами здано до суду 05.09.2016 р.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено місячний строк для звернення до суду, передбачений частиною третьою статті 99 КАС України.

Проте, на думку колегії суддів, такі висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права, фактичним обставинам справи і є помилковими виходячи з наступного.

За приписами частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Частиною третьою статті 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно зі статтею 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Всупереч зазначеним нормам, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було з'ясовано - коли позивач дізнався про оскаржуваний наказ та чи отримував він копію вказаного наказу.

Як видно з матеріалів справи, у період винесення оскаржуваних наказів, а саме з 22.01.2016 р. по 05.02.2016 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а з 06.02.2016 р. по 10.02.2016 р. - на лікуванні в денному стаціонарі, що підтверджується копіями медичної довідки та витягу з медичної карти амбулаторного хворого (а.с.9, 10).

Як зазначив позивач в апеляційній скарзі, про існування спірних наказів він дізнався лише 11.08.2016 р., отримавши письмову відповідь на його заяву від 19.07.2016 р., копію витягу з наказу № 45 о/с від 05.02.2016 р., трудову книжку та військовий квиток.

Жодних поштових повідомлень від Головного управління Національної поліції у Львівській області про його звільнення, за період з 05.02.2016 р. по 11.08.2016 р. не отримував.

Крім того, жодних даних, які б підтверджували ознайомлення позивача з наказом в інший день, у справі немає.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 не пропустив строк звернення з позовом до суду, оскільки дізнався про порушення своїх прав лише 11.08.2016 р. та до суду з позовом у цій справі звернувся 05.09.2016 р., тобто у межах встановленого частиною третьою статті 99 КАС України строку звернення до суду.

У рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними покликання суду першої інстанції на те, що заява за особистим підписом ОСОБА_2 від 19.07.2016 року про видачу для ознайомлення наказу про звільнення зі служби в поліції підтверджує його обізнаність щодо оскаржуваних наказів, оскільки вказане суперечить приписам статті 99 КАС України. Крім того, в цій заяві позивач зазначає, що в разі його звільнення просить видати йому трудову книжку та військовий квиток.

Колегія суддів також не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що нез'явлення позивача на роботу після закриття лікарняного доводить усвідомлення ним факту звільнення, оскільки, як зазначив в апеляційній скарзі позивач, начальник Сокальського відділення поліції Ярош В.В. повідомляв його про те, що він відсторонений від виконання службових обов'язків; більше ніхто нічого не повідомляв. Вказані обставини судом не спростовано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає передчасним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи висновок суду першої інстанції про пропущення позивачем строку звернення до суду та приходить до переконання про відсутність у суду першої інстанції правових підстав для винесення ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду з підстав, встановлених статтями 99, 100 КАС України.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 199 та пункту 4 частини першої статті 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції має право скасувати її і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, а відтак ухвала належить до скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 813/2957/16 скасувати, а дану справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного адміністративного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Ухвала в повному обсязі складена 31 жовтня 2016 року.