Справа № 826/25416/15
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київпромрегіон" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київпромрегіон" звернулось до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про:

- визнання бездіяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо не видання картки реєстрації-обліку зовнішньоекономічного контракту або не наданні мотивованого листа з оригіналами документів ТОВ "Київпромрегіон" направлених разом з супровідним листом вих. №20/08 від 20.08.2015 року протиправною;

- зобов'язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вчинити дії, а саме видати картку реєстрації-обліку зовнішньоекономічного контракту або надати мотивований лист разом з оригіналами документів ТОВ "Київпромрегіон" направлених разом з супровідним листом вих. №20/08 від 20.08.2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було направлено на адресу відповідача рекомендований лист з повідомленням та вкладенням від 20.08.2015 року № 20/08 (отриманий відповідачем 25.08.2015 року), в якому просив зареєструвати контракт № 01/07 від 10.07.2015 року між ТОВ "Київпромрегіон" (Запоріжжя, Україна) та "Tiguanar Co. LTD" (Нікосия, Кіпр), відповідно до порядку реєстрації зовнішньоекономічних контрактів (договорів) на здійснення експортних операції з металобрухтом.

До зазначеного листа позивачем були додані наступні документи: інформаційна картка реєстрації зовнішньоекономічного контракту від 20.08.2015 року у 3 прим.; контракт № 01/07 від 10.07.2015 року та його копію; сертифікат якості серії 01АБ №011770 від 17.08.2015 року та копія Quality Certificate 17 august 2015; копія сертифікату на систему якості № ODS-060/QS; копія листа органу сертифікації "Інженерний центр експертизи та сертифікації" вих. № 5/10 від 03.11.2014 року; копія довіреності від 05.08.2014 року на пана ОСОБА_2 та пані ОСОБА_3 англійською та українською мовою; копія протоколу зборів Tiguanar Co. LTD англійською та українською мовою.

Листом від 07.09.2015 № 4101-13/29707-07 "щодо реєстрації зовнішньоекономічного контракту" відповідач повідомив позивача про те, що для реєстрації зовнішньоекономічного контракту слід керуватись нормами наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 11.06.2013 № 621 "Про затвердження інформаційних карток деяких адміністративних послуг у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що надаються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України", з яким можна ознайомитися на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, та надати документи відповідно до вимог та процедури встановленої цим нормативно-правовим актом, роз'яснивши при цьому лише графік та час прийому відповідних матеріалів. Подані позивачем листом від 20.08.2015 року № 20/08 документи, як додатки у листі від 07.09.2015 № 4101-13/29707-07 не зазначені, отже фактично повернуті позивачу не були.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до нього з листом від 18.09.2015 року № 18-09/15 (отриманий відповідачем 21.09.2015 року), в якому просив видати картку реєстрації-обліку зовнішньоекономічного контракту (договору) або надати обґрунтовану відповідь щодо розгляду документів поданих з супровідним листом вих. № 20/08 від 20.08.2015 року щодо реєстрації зовнішньоекономічного контракту від 10 липня 2015 року №01/07 на експорт металобрухту, у випадку відмови у реєстрації повернути подані документи разом з обґрунтованим висновком на адресу ТОВ "Київпромрегіон": 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 37/а, к. 2.

За результатом розгляду зазначеного листа відповідачем була надана відповідь від 21.10.2015 року № 4101-13/35030-07, якою повідомлено, що позиція міністерства викладена у листі від 07 09.2015 № 4101-13/29707-07, залишається незмінною. Також, роз'яснено положення статті 9 Закону України "Про металобрухт", пункту 2 Порядку реєстрації зовнішньоекономічних контрактів (договорів) на здійснення експортних операцій з металобрухтом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 155 та пункту 4 Положення про порядок роботи в Міністерстві економіки України з матеріалами, що подані суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності для отримання документів дозвільного характеру, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 27.01.2007 № 14. При цьому, про відмову у прийнятті поданих позивачем документів чи їх повернення зазначено не було.

Вважаючи таку поведінку відповідача протиправною бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України "Про металобрухт" та Порядок реєстрації зовнішньоекономічних контрактів (договорів) на здійснення експортних операцій з металобрухтом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 155 (далі - Порядок).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про металобрухт", контракти (договори, угоди) на експорт металобрухту підлягають реєстрації в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Протягом 9 років з дня набрання чинності Законом України "Про ставки вивізного (експортного) мита на брухт легованих чорних металів, брухт кольорових металів та напівфабрикати з їх використанням" експорт (вивезення) товарів, зазначених у статті 1 зазначеного Закону, здійснюється тільки спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, на яких виготовлені такі товари, за наявності експортного сертифіката якості. Система управління якістю на цих підприємствах повинна відповідати вимогам стандартів ISO 9000-2001, підтвердженим сертифікатом відповідності (частина 3 статті 9 Закону).

Процедуру реєстрації зовнішньоекономічних контрактів (договорів) на здійснення експортних операцій з брухтом чорних металів, брухтом легованих чорних металів та брухтом кольорових металів визначає Порядок (пункт 1 Порядку).

Згідно пункту 2 Порядку, для реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) на експорт брухту чорних металів, брухту легованих чорних металів та брухту кольорових металів суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності України подає Міністерству економічного розвитку і торгівлі України такі документи:

- супровідний лист;

- інформаційну картку зовнішньоекономічного контракту (договору) за формою, встановленою Мінекономрозвитку;

- копію зовнішньоекономічного контракту (договору) з усіма діючими на дату подання додатками, специфікаціями, додатковими угодами та іншими документами, які є невід'ємними частинами контракту (договору), засвідчену в установленому законодавством порядку;

- копію витягу з торговельного, банківського або судового реєстру про реєстрацію іноземного суб'єкта господарської діяльності або копію його реєстраційного посвідчення, виданого компетентним органом іноземної держави;

- копію експортного сертифіката якості експортованого брухту легованих чорних металів або брухту кольорових металів, засвідчену в установленому законодавством порядку;

- завірену в установленому порядку копію сертифіката відповідності системи управління якістю суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності вимогам стандартів ISO 9000-2001, що здійснюють експорт брухту легованих чорних металів або брухту кольорових металів.

Відповідальність за достовірність інформації, що міститься у поданих для реєстрації документах, несе суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності України.

Відповідно до пункту 3 Порядку, рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) на здійснення експортних операцій з металобрухтом приймається Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в межах граничних обсягів експорту брухту на відповідний рік.

За припасами пункту 6 Порядку, у реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) може бути відмовлено у разі:

- подання не всіх документів, передбачених пунктом 2 цього Порядку;

- невідповідності умов зовнішньоекономічного контракту (договору) законодавству у сфері зовнішньоекономічної діяльності та кон'юнктурі світового ринку;

- застосування до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України або до його іноземного контрагента спеціальних санкцій згідно із статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", що діють на момент звернення щодо реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору);

- заборони з боку іноземних держав на ввезення на їх митну територію відходів та брухту чорних металів, брухту легованих чорних металів та брухту кольорових металів походженням з України;

- існування доказів порушення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності України або його іноземним контрагентом законодавства в сфері зовнішньоекономічної діяльності;

- невідповідності даних інформаційної картки зовнішньоекономічного контракту (договору) даним такого контракту (договору).

Згідно пункту 8 Порядку, у разі відмови в реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) заявнику направляється мотивований лист.

Заявник має право доопрацювати документи згідно з вимогами цього Порядку. У цьому разі розгляд документів продовжується на термін до внесення заявником доопрацьованих документів.

Заявник має право оскаржити відмову в реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) в порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, виходячи з наведених положень, які регулюють спірні правовідносини, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України за результатом розгляду поданих суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності документів, приймає одне із можливих рішень, а саме: або рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) на здійснення експортних операцій з металобрухтом. Будь-яких інших можливих дій законодавством не передбачено.

При цьому, системний аналіз змісту пунктів 3 та 6 Порядку дає суду підстави дійти висновку про те, що, зокрема, рішення (лист) про відмову у реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) має бути мотивованим та містити посилання на підстави такої відмови, які є вичерпними.

В той же час, враховуючи викладені вище фактичні обставини справи, відповідачем, за результатом розгляду поданих позивачем документів на реєстрацію зовнішньоекономічного контракту, не було прийнято відповідного рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) на здійснення експортних операцій з металобрухтом, чим порушено вимоги пункту 3 Порядку.

Листування, яке здійснювалося відповідачем на адресу позивача за результатом розгляду поданих ним документів, суд не сприймає як рішення про відмову у реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору), оскільки воно не містить посилань на вичерпні підстави такої відмови, а лише містить роз'яснення законодавства у сфері спірних правовідносин та посилання на графік роботи відповідача.

Водночас, суд критично сприймає посилання відповідача на Положення про порядок роботи в Міністерстві економіки України з матеріалами, що подані суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності для отримання документів дозвільного характеру, затверджене наказом Міністерства економіки України від 27.01.2007 р. № 14, оскільки Положення № 14 є внутрішнім документом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та розповсюджується виключено на його працівників.

Крім того, судом першої інстанції вірно не взято до уваги посилання відповідача на те, що позивачем порушено порядок подання відповідних документів, а саме: документи направлені ним поштою, а не подані особисто, оскільки Законом та Порядком такі обмеження не передбачені. При цьому враховує, що надіслані поштою документи, відповідачем позивачу не поверталися та без розгляду у зв'язку з наведеним не залишалися.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправною бездіяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо не видання картки реєстрації-обліку зовнішньоекономічного контракту або не надання мотивованого листа з оригіналами документів ТОВ "Київпромрегіон" направлених разом з супровідним листом вих. №20/08 від 20.08.2015 року протиправною.

В той же час, щодо позовної вимоги про зобов'язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вчинити дії, а саме видати картку реєстрації-обліку зовнішньоекономічного контракту або надати мотивований лист разом з оригіналами документів ТОВ "Київпромрегіон" направлених разом з супровідним листом вих. №20/08 від 20.08.2015 року, суд зазначає наступне.

Реєстрація або відмова у реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) на здійснення експортних операцій з металобрухтом здійснюється Міністерством економічного розвитку і торгівлі України шляхом прийняття відповідного рішення у формі видачі картки реєстрації-обліку зовнішньоекономічного контракту (договору) при реєстрації та мотивованого листа у разі відмови, отже належить до виключної компетенції відповідача, тобто є його дискреційними повноваженнями.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти будь-яке рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, вимога позивача про зобов'язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України вчинити дії, а саме видати картку реєстрації-обліку зовнішньоекономічного контракту або надати мотивований лист разом з оригіналами документів ТОВ "Київпромрегіон" направлених разом з супровідним листом вих. №20/08 від 20.08.2015 року, задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що відповідачем не було взято до уваги положення Закону України "Про металобрухт" та Порядку, якими закріплений порядок розгляду документів, поданих суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності для реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) на експорт брухту чорних металів, брухту легованих чорних металів та брухту кольорових металів та прийняття за результатом їх розгляду відповідного рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації зовнішньоекономічного контракту (договору) на здійснення експортних операцій з металобрухтом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою повного захисту прав та законних інтересів позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача розглянути подані позивачем документи, направлені разом з супровідним листом вих. №20/08 від 20.08.2015 року та прийняти рішення за результатом їх розгляду відповідно до вимог Порядку реєстрації зовнішньоекономічних контрактів (договорів) на здійснення експортних операцій з металобрухтом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року № 155.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, належним чином не виконаний обов'язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.