Справа № 806/4909/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2016 р. м. Київ К/800/5741/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Суддів Рецебуринського Ю.Й. (судді доповідача),
Олексієнка М.М.,
Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Володарсько-Волинський районний військовий комісаріат Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги незаконними; стягнення з Міністерства оборони України на користь позивача 147750 грн.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 10 липня 2015 року №24. Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", з урахуванням статей 9, 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в розмірі 54-ти місячного грошового забезпечення, як інваліду ІІ групи.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2016 року скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2015 року та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалене ним судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), колегія суддів приходить до висновків про часткове задоволення касаційної скарги.
Справа вирішується в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами, відповідно до статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відсутні клопотання всіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в країнах, де велись бойові дії та має поранення, захворювання, які пов`язані з виконанням цих обов`язків.
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА № 732821 від 4 листопада 2011 року позивачу з 31 жовтня 2011 року була встановлена ІІІ група інвалідності, що настала в наслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.
З 15 січня 2015 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново, яка настала внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 20 січня 2015 року серії 12 ААА №078945.
30 березня 2015 року позивач звернувся до Володарсько-Волинського військового комісаріату з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги та надав копії необхідних документів.
Із Витягу з Протоколу № 34 від 10 липня 2015 року вбачається, що комісія, розглянувши подані ОСОБА_1 документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на день його звільнення діяла ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про необґрунтованість відмови відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки вона суперечить вимогам статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ІІ група інвалідності встановлена позивачу після сплину двох років від первинного встановлення інвалідності, що вказує на відсутність правових підстав для проведення виплати одноразової грошової допомоги.
Однак, ухвалюючи судові рішення, судами при розгляді справи залишено поза увагою дотримання предметної підсудності.
Частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно частини 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що позивач з посиланням на статтю 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» просить, зокрема, стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу.
Пунктом 4 частини 1 статті 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Оскільки, одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена частиною 4 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому КАС України.
Враховуючи те, що судом першої інстанції допущено порушення предметної підсудності, а судом апеляційної інстанції даної помилки не виправлено, то судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд.
Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2015 року та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді Ю.Й. Рецебуринський
М.М. Олексієнко
І.В. Штульман