Справа № 802/1539/16-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 жовтня 2016 р. Справа № 802/1539/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Р.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.

представника позивача: ОСОБА_1

за відсутності представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування акту перевірки, припису, постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 до Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування акту перевірки, припису, постанови про накладення штрафу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області Котляром Р.В. та головним спеціалістом відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області Кучером О.М. було проведено позапланову перевірку реконструкції кімнати АДРЕСА_1. За результатами позапланової перевірки складено акт за №687/ПП та припис №179-27 від 16.06.2016 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил.

Крім того, 16.06.2016 року головним інспектором Котляром Р.В. складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 96 Кодексу про адміністративне правопорушення, яким призначено розгляд справи ОСОБА_2 на 30.06.2016 року о 11:00 год. В подальшому, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем винесено постанову №221 від 30.06.2016 року, якою накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

На думку позивача, зазначені вище акт, припис та постанова складені з порушенням вимог чинного законодавства України, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 03.10.2016 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов повністю.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув із невідомих для суду причин. Разом з тим, в матеріалах справи містяться письмові заперечення від 18.10.2016 вх. №22392 в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у зв'язку із необґрунтованістю та протиправністю.

Ухвалою суду від 18.10.2016 судом визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними щодо позовної вимоги в частині оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення №221 від 30.06.2016.

Крім того, розглядаючи спір по суті суд зважає на таке.

Так позовними вимогами позивача є:

- визнати протиправним та скасувати акт №687-ПП від 16.06.2016 року перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складеного головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькі області Котляром Р.В. та головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькі області Кучером О.М.;

- визнати протиправним та скасувати припис №179-27 від 16.06.2016 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складеного головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькі області Котляром Р.В.;

- визнати протиправною та скасувати постанову №221 від 30.06.2016 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу на ОСОБА_2, винесену головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькі області Котляром Р.В.;

- стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн.;

- вирішити питання щодо судового збору.

Відповідно до положень ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ст. 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою. Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Відтак, оскільки заявлені позовні вимоги пов'язані між собою та заявлені в одній позовній заяві, суд відкрив провадження у справі та розглядав їх в одному проваджені.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

На підставі листа Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 16.05.2016 року №20-00-006-11668 Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області оформлено направлення від 19.05.2016 року №687-ПП на проведення позапланової перевірки дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо виконання будівельних робіт з реконструкції кімнати АДРЕСА_1 в період з 20 по 26 травня 2016 року.

У встановлені строки перевірка не відбулася, у зв'язку із чим на підставі доповідної записки головного інспектора Департаменту Котляра Р.В. від 27.05.2016 року оформлено направлення від 30.05.2016 року за №687-ПП/1 на проведення позапланової перевірки дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо виконання будівельних робіт з реконструкції кімнати АДРЕСА_1 в період з 10 по 16 червня 2016 року.

За результатами вказаної перевірки встановлено, що забудовник ОСОБА_2 виконав будівельні роботи з реконструкції кімнати АДРЕСА_1, м. Вінниця шляхом влаштування дверей у стіні та приєднав до своєї кімнати частину холу (місце загального користування). Таким чином, позивач збільшив загальну площу кімнати та змінив функціональне призначення частини холу.

Департаментом ДАБІ у Вінницькій області виявлені порушення ОСОБА_2 норм чинного законодавства в сфері містобудівної діяльності про що складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.06.2016 року (а.с.189).

На підставі Акту перевірки, головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту ДАБІ у Вінницькій області Котляром Р.В. відносно позивача складено Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.06.2016 року (а.с.19) та Протокол про адміністративне правопорушення від 16.06.2016 року (а.с. 20-21), відповідно до якого розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 30.06.2016 року о 11:00 годині в приміщенні Департаменту ДАБІ у Вінницькій області.

Судом встановлено, що за результатом розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту ДАБІ у Вінницькій області Котляром Р.В. прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення № 221 від 30.06.2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. (а.с. 22-23).

Вказана постанова від 30.06.2016 року направлена Департаментом ДАБІ у Вінницькій області на адресу ОСОБА_2 (а.с. 24).

На переконання позивача, акт перевірки та припис винесені з порушеннями вимог Закону України "Про Регулювання містобудівної діяльності" та Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, оскільки перевірку було проведено не у строк визначений направленням №687-ПП від 19.05.2016 року.

Визначаючись щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування акту перевірки №687-ПП та припису №179-27 від 16.06.2016 року, суд виходив з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законами України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17.02.2011 року, "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" № 208/94-ВР від 14.10.1994 року, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 та Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України встановлено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме:

- здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань;

- виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури;

- внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Відповідно до пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до пункту 7 зазначеного Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Згідно з пунктом 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Суд критичного оцінює доводи позивача щодо протиправності акту перевірки у зв'язку з відсутністю встановлених законом підстав для проведення такої перевірки та порушення відповідачем строку проведення перевірки, що визначений у направленні на перевірку з огляду на таке.

Акт за своєю правовою природою - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, так як безпосередньо не спричиняє виникнення зміну чи припинення прав та обов'язків осіб, інтересів яких він стосується.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, в рішенні від 24.09.2013 року (справа за позовом ВАТ «Енергопостачальна компанія «Миколаївобленерго» до державної екологічної інспекції в Миколаївській області про визнання дій протиправними). Зокрема, Верховний Суд України дійшов правового висновку, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Водночас, суд звертає увагу, що задокументовані оскаржуваним актом порушення можуть бути підставою для прийняття відповідачем певних рішень. Тому оцінка обставинам, які викладені у акті перевірки (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Відтак, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування акту позапланової перевірки реконструкції кімнати АДРЕСА_1.

Щодо вимоги позивача в частині визнання припису протиправним та скасування його, то суд зважає на таке.

Як встановлено судом, на виконання приписів Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, 19.05.2016 року Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області оформлено направлення від 19.05.2016 року №687-ПП на проведення позапланової перевірки дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо виконання будівельних робіт з реконструкції кімнати АДРЕСА_1 в період з 20 по 26 травня 2016 року (а.с. 52). Підставою для перевірки став лист Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 16.05.2016 року №20-00-006-11668.

Перевірку було проведено, а порушення виявлені в її ході зафіксовано у акті перевірки від 16.06.2016 року.

З доповідної записки головного інспектора будівельного нагляду Котляра Р.В. від 27.05.2016 року судом встановлено, що з виходом на об'єкт перевірки перевіряючими було з'ясовано, що власником кімнати АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та за вказаною адресою виконуються будівельні роботи з реконструкції. Встановити законність виконання робіт не вдалося, так як ОСОБА_2 не надав відповідні документи, однак повідомив, що такі документи знаходяться у старшого дільничного інспектора поліції ГУНП у Вінницькій області Медвідь І.Г.

Так, з метою об'єктивного і всебічного розгляду листа Департаменту житлового господарства від 16.05.2016року №20-00-006-11668 відповідачем оформлено направлення на проведення перевірки на проведення позапланової перевірки дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо виконання будівельних робіт з реконструкції кімнати АДРЕСА_1 в період з 10 по 16 червня 2016 року.

Відтак, Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області перевірку дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо виконання будівельних робіт з реконструкції кімнати АДРЕСА_1 проведено у термін, що визначений у направленні на проведення такої перевірки.

За результатами проведення вказаної перевірки встановлені порушення норм чинного законодавства в сфері містобудівної діяльності, що зафіксовані в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.06.2016 року.

Відповідно до пункту 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Із Акту перевірки від 16.06.2016 року слідує, що ОСОБА_2 виконав роботи з реконструкції кімнати АДРЕСА_1, а саме: влаштував двері у стіні та приєднав до кімнати частину холу (місця загального користування), у зв'язку з чим збільшив загальну площу кімнати та змінив функціональне призначення частини холу. Такі будівельні роботи проведені без затвердженої проектної документації, що є порушенням ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", та без декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції кімнати, що є порушенням ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Таким чином, відповідачем на підставі Акту перевірки, відносно ОСОБА_2 винесено Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.06.2016 року з вимогою привести об'єкт реконструкції у відповідність до чинного законодавства України.

У зв'язку з викладеним, суд прийшов до висновку, що відповідачем в межах наданих йому повноважень проведено позапланову перевірку додержання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм та державних стандартів під час здійснення реконструкції кімнати, а відтак правомірно, за результатами такої перевірки, складено Акт та припис від 16.06.2016 року.

Враховуючи встановлені у ході судового розгляду адміністративної справи обставини, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині вимог про визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень, виявлених в ході такої перевірки.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови Департаменту державної архітектурної-будівельної інспекції у Вінницькій області по справі про адміністративне правопорушення № 221 від 30.06.2016 року щодо ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.244-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (ст.ст.96, 96-1 (крім ч.ч.3-5), ч.ч. 1, 2 ст.188-42).

Як уже встановлено судом, за результатом розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: Акту перевірки, Протоколу про адміністративне правопорушення від 16.06.2016 року та Припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 16.06.2016 року, складених за результатом проведення позапланової перевірки, головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту ДАБІ у Вінницькій області Котляром Р.В. прийнято Постанову по справі про адміністративне правопорушення №221 від 30.06.2016 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. (а.с. 61-62).

Із Акту перевірки видно, що позивач відмовився отримати копію Акту перевірки, про що зроблено відповідний запис у Акті.

Відповідно до п.21 Порядку у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Із матеріалів справи слідує, що 17.06.2016 року на адресу ОСОБА_2 Департаментом було направлено Акт перевірки та Припис про усунення порушень від 16.06.2016 року. Вказане підтверджується відмітками на Акті та Приписі із зазначенням дати відправлення та номеру поштового відправлення, а саме: від 17.06.2016 року №688.

Однак, на Протоколі про адміністративне правопорушення від 16.06.2016 року такої відмітки не міститься, хоча повідомлення про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення міститься саме у Протоколі. Належних та допустимих доказів про відправлення даного Протоколу на адресу позивача суду не надано.

У зв'язку з викладеним, суд зазначає, що відповідно до норм ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Не зважаючи на те, що розгляд справи про притягнення особи до відповідальності, передбаченої ст. 96 КУпАП, не передбачає обов'язкової участі особи під час розгляду справи, КУпАП зобов'язує відповідача своєчасно сповістити особу про місце і час розгляду справи. Проте, будь-яких належних та допустимих, доказів на підтвердження належного сповіщення ОСОБА_2 про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідачем до суду не надано.

Відсутність доказів про направлення на адресу позивача Протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про те, що ОСОБА_2 не у належний спосіб повідомлений про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а відтак був позбавлений можливості бути присутнім при розгляді такої справи, висловлювати свої заперечення та надавати пояснення. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова є передчасною, прийнята з порушенням КУпАП, а відтак є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом визнання протиправною та скасування постанови №221 від 30.06.2016 року.

Визначаючись щодо клопотання ОСОБА_2 про повернення витрат на правову допомогу, що пов'язана з розглядом справи у суді, суд виходив з наступного.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч. 1 ст. 98 КАС України).

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 87 КАС України, до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. До таких відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором (частина перша статті 90 КАС України).

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що належним підтвердженням витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги є договір про надання правової допомоги та документ, який свідчить про оплату послуг, оформленого у встановленому законом порядку (квитанція, платіжні доручення тощо).

При цьому слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Частиною 3 статті 90 КАС України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З 01.01.2012 набрав чинності Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закону №4191) статтею 1 якої визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до глави 6 КАС України склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі.

Системний аналіз наведених вище по тексту норм права дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів.

Окрім того, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесення витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 20.09.2016 року №51/16-а, укладений з адвокатом ОСОБА_1, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 0000049 від 15.10.2016 (а.с. 32).

Згідно умов цього договору, адвокат зобов'язується надати послуги юридичного характеру позивачу, а останній в свою чергу зобов'язується оплатити ці послуги.

Відповідно до Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 20.09.2016 року, винагорода за надання правової допомоги складає 3 500 грн.

Суду також не надано доказів оплати ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, хоча у додатку до договору передбачено, що розрахунок клієнтом здійснюється у безготівковій формі.

Щодо об'єму виконаних робіт адвокатом, останній зазначив, що такий об'єм необхідно розраховувати виходячи із представництва клієнта у суді, а саме участю у судовому засіданні представника.

У додатку до договору передбачено, що акт виконаних робіт клієнт отримає після остаточного рішення по справі.

Відтак, із наданих суду документів не можливо встановити об'єм виконаних робіт та їх кількість відповідно до вимог Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки витрати у розмірі 3500 грн. не розрахована належним чином.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до переконання, що у задоволенні клопотання позивача про відшкодування витрат на правову допомогу слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати позивачу відшкодовуються пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення №221 від 30.06.2016 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна