Справа № 805/1513/16-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 р. Справа №805/1513/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 14:55

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., при секретарі Зикун Ю.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля до Обласного центру медико-соціальної експертизи обласної профпатологічної експертної комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_4 про визнання висновку недійсним,

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Обласного центру медико-соціальної експертизи Обласна профпатологічна експертна комісія про визнання недійсним висновку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Обласна профпатологічна експертна комісія Обласного центру медико-соціальної експертизи м.Краматорськ в порушення вимог Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 визнала ОСОБА_4 інвалідом третьої групи, а також встановила 55% втрати професійної працездатності, про що надала висновок. Просив визнати недійсним висновок Обласної профпатологічної експертної комісії Обласного центру медико-соціальної експертизи від 13.08.2015 року про встановлення пенсіонеру ОСОБА_4 третьої групи інвалідності первинно, а також 55% втрати працездатності.

Разом з тим, позивач просив поновити пропущений строк на звернення у звязку із тим, що дізнався про існуючий висновок на момент порушення справи про відшкодування моральної шкоди 23 травня 2016.

Доказів про те, що позивач дізнався про спірний висновок раніше - суду не надано.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги те, що з даним позовом позивач звернувся до суду 25 травня 2016 року (здано до поштового відділення), керуючись приписами ст. 99 КАС України, відповідно до яких строки, встановлені даною статтею, мають обчислюватись з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що встановлюючи інвалідність і ступень втрати працездатності ОСОБА_4 відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням вимог Положення про медико-соціальну експертизу, Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 № 1317, Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 5 червня 2012 року № 420, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2012 року за № 1387/21699 (далі - Порядок № 420), Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 5 вересня 2011 року № 561.

Третя особа у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що Положенням №1317 передбачена можливість одночасно встановлювати як інвалідність так і ступень втрати працездатності. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля є юридичною особою, на відокремленому підрозділі якого працював ОСОБА_4

З копії трудової книжки вбачається, що позивач працював на шахті Новодонецька, яка в подальшому реорганізована в ВП ш.Новодонецька ДП «Добропіллявугілля, а згодом ДП «Добропіллявугілля» реорганізовано через приєднання 01.11.2011 року до орендаря ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля». Позивач працював в підземних умовах з повним робочим днем у шахті гірничим робітником очисного забою, машиністом підземних установок з вересня 1981 року по жовтень 2015 року.

19 лютого 1999 року складено акт №13 про нещасний випадок на підприємстві, що стався 18.02.1999 року, працівником якого є потерпілий ОСОБА_4, затверджений директором шахти «Новодонецька» ШУ «Белозерское».

08 липня 2015 року Добропільським центром первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_4 видано направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), за формою №088/о.

28 липня 2015 року складено акт №2 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання хворого ОСОБА_4, який затверджено головним державним санітарним лікарем м.Добропілля, Олександрівського та Добропільського районів, п.16 якого встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала робота в умовах впливу несприятливих виробничих факторів (пил, параметрів микроклімату). А також п.17 цього акту встановлена причина виникнення професійного захворювання.

11 серпня 2015 року Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України видало направлення №218 ОСОБА_6 на огляд для визначення ступеня втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку (професійного захворювання), який стався на виробництві 18.02.1999 року.

13 серпня 2015 року за наслідками отриманої травми та професійного захворювання Обласна профпатологічна медико-соціальна експертна комісія Обласного центру медико-соціальної експертизи м.Краматорськ провела огляд ОСОБА_4

За результатом огляду складено акт №370 від 13.08.2015 року, членами комісії прийнято експертне рішення: встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, обґрунтування експертного рішення: наявна патологія, ступінь вираженості функціональних порушень, що відповідає легеневої недостатності другого ступеня, прогноз захворювання та соціальний фактор, який дає підставу для визначення 3 групи та 55 % безстроково втрати професійної працездатності (по сукупності - 30% внаслідок профзахворювання, 25% трудове каліцтво). Рекомендовано подальше лікування та нагляд пульмонолога, травматолога, невролога, кардіолога, складена індивідуальна програма реабілітації інваліда №283, відповідно до якої ОСОБА_4 протипоказана важка фізична праця, праця в підземних умовах.

Суд зазначає, що спірним питанням у даній справі є неправомірність встановлення Міжрайонною МСЕК Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорськ ОСОБА_4В третьої групи інвалідності та 55 % втрати працездатності (одночасно), враховуючи, що останній є пенсіонером.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 № 1317 затверджене Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Відповідно до п. 1.1 Положення про медико-соціальну експертизу № 1317 це Положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Згідно абз. 2 п. 2 зазначеного Положення медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акту про нещасний випадок на виробництві, акту розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Відповідно до п.11 Положення про медико-соціальну експертизу №1317 комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків.

Комісія видає особі, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому інвалід перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання інваліда. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги. (п.24 Положення про медико-соціальну експертизу № 1317)

Таким чином, враховуючи наведені норми, комісія визначає як групу інвалідності так і встановлює факт втрати працездатності у відсотках, що не виключає одне одного.

Відповідно до п.3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності №1317 медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі актів, направлень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Добропільським центром первинної медико-санітарної допомоги, за формою №088/о, 13.08.2015 року здійснено огляд ОСОБА_4 Обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією в складі пяти лікарів та представники фонду.

Відповідно до п.8, 9 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності №1317 датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Інвалідність, що настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, встановлюється на підставі результатів огляду потерпілого членами комісії та акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою, визначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112, або на підставі рішення суду про встановлення факту отримання травми на виробництві.

Інвалідність, що настала внаслідок професійного захворювання, передбаченого переліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. № 1662, встановлюється у разі наявності акта розслідування хронічного професійного захворювання, складеного за формою згідно з додатком 15 до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112, та висновку спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я, який має право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань. (п.10 цього Положення)

Разом з цим, суд зазначає, в матеріалах справи міститься акт №2 розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 28 липня 2015 року, в якому встановлена причина виникнення професійного захворювання.

Відповідно до п.11 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності №1317 ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров'я яких пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання.

Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 5 вересня 2011 року № 561, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033 (далі - Інструкція № 561) врегульовано механізм встановлення груп інвалідності.

Відповідно до положень Інструкції № 561 порушення професійної працездатності - найчастіша причина соціальної недостатності, яка може виникати первинно, коли інші категорії життєдіяльності не порушені, або вторинно на основі обмеження життєдіяльності. Здатність до праці за конкретною професією у інвалідів з обмеженням інших критеріїв життєдіяльності може бути збережена повністю або частково чи відновлена засобами професійної реабілітації, після чого інваліди можуть працювати у звичайних або спеціально створених умовах з повною чи неповною тривалістю робочого часу.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05 червня 2012 року № 420 затверджено Порядок встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків.

Цим Порядком встановлено, що професійна працездатність - здатність даного працівника до роботи за своєю професією (фахом) і кваліфікацією чи за іншою адекватною їй професією (фахом).

Медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК у складі комісії відповідно до пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, за наявності:

акта про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н - 1, наведеною в додатку 4 до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок);

акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П - 4, наведеною в додатку 17 до Порядку; медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання за формою, наведеною в додатку 16 до Порядку;

направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, суду чи прокуратури;

направлення закладу охорони здоровя, за формою № 088/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 088/о) (п.1.4 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків).

Пунктами 1.5 та 1.6 цього Порядку визначено, що за наявності у потерпілого наслідків однієї травми чи професійного захворювання ступінь втрати професійної працездатності у відсотках визначається залежно від тяжкості, але не нижче першого значення, наведеного у Критеріях встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків, затверджених цим наказом.

При встановленні втрати професійної працездатності у відсотках і потреби у додаткових видах допомоги МСЕК виходить тільки з наслідків виробничої травми або професійного захворювання та повязаних з ними станів.

Згідно з п. 1.9 Порядку № 420 за наявності у потерпілого наслідків, спричинених двома або більше травмами або професійними захворюваннями, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється: при І групі інвалідності - не вище 100%; при ІІ групі інвалідності - не вище 85%; при ІІІ групі інвалідності - не вище 65%. У випадках невизнання потерпілого інвалідом сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%.

Розділом ІІ Порядку, затвердженого Наказом №420 від 05.06.2012 року визначено встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Так ступінь втрати професійної працездатності у відсотках встановлюється, виходячи з наслідків ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з урахуванням професійних здібностей, що є у потерпілого, клініко-функціональних можливостей і важливих професійних якостей, які дозволяють продовжувати виконання роботи за попередньою професією до нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання. Враховуються зниження кваліфікації, зменшення обсягу виконуваної роботи та важкість праці в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах від 5 до 100 відсотків.

Група інвалідності при наслідках виробничої травми та професійному захворюванні встановлюється залежно від видів порушення функцій організму людини, критеріїв життєдіяльності відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 05 вересня 2011 року № 561, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за № 1295/20033 (далі - Інструкція про встановлення груп інвалідності).

Група інвалідності потерпілому внаслідок виробничої травми або професійного захворювання встановлюється безстроково у випадках, передбачених Інструкцією про встановлення груп інвалідності.

Ступінь втрати професійної працездатності потерпілому у відсотках встановлюється безстроково незалежно від віку у випадку анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, несприятливого прогнозу відновлення працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання зі стійким порушенням професійних здібностей.

Таким чином, встановлення ОСОБА_4 одночасно третьої групи інвалідності та 55% безстроково втрати професійної працездатності (по сукупності з професійним захворюванням (30%, трудовим каліцтвом (25%)), причина інвалідності професійне захворювання здійснено відповідачем правомірно, з урахуванням критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків.

Суд не погоджується із доводами позивача, що неможливість одночасного зазначення у висновках МСЕК групи інвалідності і ступеня втрати цією особою працездатності випливає з п. 24 Положення № 1317, в якому йде мова про «особу, яку визнано інвалідом або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності», оскільки за висновком суду наведений пункт, передбачаючи наявність осіб, яким встановлена інвалідність без встановлення ступеня втрати працездатності та осіб, яким встановлена ступінь втрати працездатності без встановлення інвалідності, не виключає при цьому наявність і третьої категорії осіб, до якої відносяться особи, яким одночасно встановлена група інвалідності та ступінь втрати працездатності. Зазначене підтверджується і наведеними вище нормативно-правовими приписами, в яких мова йде саме про встановлення потерплому і групи інвалідності і ступеня втрати працездатності.

Щодо доводів позивача про неможливість встановити особі, яка є пенсіонером, ступеня втрати працездатності, так як за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами є непрацездатними особами, суд зазначає наступне.

Згідно з преамбулою Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», останній визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Тобто, визначений у вказаному Законі термін «непрацездатні громадяни» стосується лише сфери пенсійного забезпечення громадян, крім цього, при визначенні цього терміну не було застосовано медичного критерію, що є обов'язковим при встановленні МСЕК ступеня втрати працездатності.

Разом із цим, Порядок № 420, який регулює встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, оперує терміном «професійна працездатність» та «працівник».

Згідно абз. 5 п. 1.2 зазначеного Порядку професійна працездатність - здатність даного працівника до роботи за своєю професією (фахом) і кваліфікацією чи за іншою адекватною їй професією (фахом).

Працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону (ст. 14 Податкового кодексу України).

При цьому, при застосовуванні терміну «професійна працездатність» у правовідносинах, що врегульовані Порядком № 420, враховується як професійний аспект (наявність у особи певної спеціальності, фаху та т.і.) так і медичний аспект, який характеризує стан здоров'я особи. При цьому, з медичного погляду непрацездатність - це соціально-фізіологічний стан людини, який визначається її об'єктивною втратою чи зменшенням природних функцій організму або зниженням кваліфікації, значним зменшенням обсягу чи припиненням трудової діяльності.

Чинним законодавством, яке регулює трудові правовідносини, не позбавлено осіб, які є пенсіонерами, а також інвалідів, права на труд, тобто, зазначені особи можуть бути (при дотриманні певних вимог) працівниками у розумінні трудового законодавства (а також у розумінні Порядку № 420).

Відповідно, у випадку отримання такими особами під час виконання трудових обов'язків виробничої травми (трудового каліцтва) та втрати у зв'язку із цим працездатності (повної або часткової) МСЕК повинні встановити такій особі ступень втрати працездатності.

Як встановлено під час розгляду справи ОСОБА_4В знаходився у трудових відносинах із ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» та отримав травму під час виконання своїх трудових обов'язків.

Суд не приймає твердження позивача щодо обовязкового запрошення його представника на засідання комісії з огляду на наступне.

Відповідно до п.16 Положення про медико-соціальну експертизу №1317 голова лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я представляє хворого, що досяг повноліття, потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, який направляється на комісію вперше, документи цієї особи у разі заочного проведення медико-соціальної експертизи. Для вирішення соціальних питань і створення з урахуванням ступеня втрати життєдіяльності та професії потерпілого спеціальних умов для виконання роботи запрошується представник власника підприємства, установи та організації, де працює хворий, що досяг повноліття, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, або представник уповноваженого ним органу та профспілкового комітету.

Пунктом 10 Положення про медико-соціальну експертизу №1317 визначено, що комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоровя МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Отже, представник власника підприємства, де працює хворий, запрошується для вирішення соціальних питань і створення умов для виконання роботи, але не входить до членів комісії МСЕК.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги приписи ст.ст. 69, 71, 86 КАС України, суд дійшов висновку про доведеність відповідачем правомірності висновків Міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорську про встановлення ОСОБА_4 третьої групи інвалідності первинно, а також 55 % втрати працездатності.

На підставі викладеного вище, суд приходить щодо відмови у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля до Обласного центру медико-соціальної експертизи обласної профпатологічної експертної комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_4 про визнання висновку недійсним відмовити.

У судовому засіданні 31 жовтня 2016 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови. Повний текст постанови складено 03 листопада 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кошкош О.О.