Справа № 2а-6061/11/1370
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2011 р. № 2а-6061/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Кузьмича С. М.

при секретарі Залуцькій І. І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САТС»до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області про визнання протиправним та скасування Рішення №0138 від 08 жовтня 2010 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «САТС»звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із Позовною заявою №25/05-1 від 25 травня 2011 року до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області про визнання протиправним та скасування Рішення №0138 від 08 жовтня 2010 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2010 року Позивачем було подано до Управління «Дозвільний офіс» Львівської міської ради пакет документів для отримання дозволу на встановлення пріоритету на розміщення зовнішньої реклами.

29.07.2010 року Позивачем отримано відповідь №23-1652 від 27.07.2010 року від Департаменту економічної політики Львівської міської ради, у якій йдеться про те, що: «відповідно до класифікатора рекламних засобів, встановлення яких дозволяється у місті Львові (рішення виконавчого комітету від 21.05.2010р. №569), в 1 зоні, до якої належить вулиця ОСОБА_2, заборонено розміщувати електронні екрани табло».

Позивач не погоджуючись із відповіддю Департаменту економічної політики Львівської міської ради про відмову у розміщенні зовнішньої реклами та вважаючи її незаконною, оскаржив її в судовому порядку.

Галицьким районним судом м. Львова прийнято позов та відкрито провадження у справі №2а-845/10.

Позивач стверджує, що Відповідач необґрунтовано, не зясувавши усі обставини по справі, що мають значення для прийняття рішення, не перевіривши відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами прийняв рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу. Тому твердження в Рішенні Відповідача про «порушення вимог п.6 ст. 27 Закону України «Про рекламу» - не подано інформації щодо вартості розповсюдженої реклами або виготовлення реклами»не відповідає дійсності. У звязку із чим підстави для застосування штрафних санкцій відсутні, оскільки, Позивачем надано вичерпну інформацію Відповідачу листом №30/08-1 від 30.08.2010 року, а саме: стосовно судового оскарження відмови у наданні дозволу на розміщення рекламної конструкції та вартості розміщеної реклами одностороння світлодіодна біжуча стрічка не використовувалась з моменту встановлення та не буде використовуватись до прийняття судом рішення, відповідно і вартість розміщеної реклами відсутня. Окрім цього, на світлодіодній біжучій стрічці Позивач планував розміщувати інформацію про туристичні продукти, які надаються, що у відповідності до п.7 ст. 8 та п.6 ст. 9 Закону України «Про рекламу»не вважається рекламою про що було повідомлено Відповідача даним листом.

Позивачем також зазначено, що одностороння світлодіодна біжуча стрічка не належить Позивачу, а її власником є фізична особа ОСОБА_3, яка і розмістила згадану рекламну конструкцію, оскільки 01 липня 2010 року між ТзОВ «САТС»та ОСОБА_3 було укладено договір №1/07-1 оренди односторонньої світлодіодної біжучої стрічки.

У відповідності до умов зазначеного договору Орендодавець передав а Орендар прийняв у строкове платне користування односторонню світлодіодну стрічку (вивіску). Вивіска розміщена Орендодавцем на фасадній частині будинку за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 7 згідно дозволу №1/7/0-1 від 01.07.2010 року

У Додаткових поясненнях №30/06-1 від 30.06.2011 року до Позовної заяви №25/05-1 від 25 травня 2011 року про визнання протиправним та скасування Рішення №0138 від 08 жовтня 2010 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу Позивачем також зазначено, що 02 червня 2011 року Галицьким районним судом м. Львова прийнято Постанову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САТС»до Департаменту економічної політики Львівської міської ради про видачу дозволу на розміщення зовнішньої реклами, якою позов ТзОВ «САТС»задоволено:

- визнано неправомірними дії Департаменту економічної політики Львівської міської ради щодо відмови у наданні дозволу на встановлення пріоритету на розміщення зовнішньої реклами ТзОВ «САТС» за адресою: м. Львів, вул. І. Франка,7.

- визнано неправомірними дії Департаменту економічної політики Львівської міської ради щодо відмови у наданні дозволу на розміщення зовнішньої реклами ТзОВ «САТС»за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 7.

- скасовано Протокол №7 від 21.07.2010 року засідання робочої групи Департаменту економічної політики Львівської міської ради.

У своїх поясненнях Позивач стверджує, що жодна рекламна конструкція на тротуарі біля будинку №7, що по вул. І. Франка без погодження із органами місцевого самоврядування ним не розміщувалася, про що Відповідачу були надані письмові пояснення, а відповідно немає жодних порушень рекламного законодавства, тому притягнення до відповідальності є безпідставними та необґрунтованими. Докази, які б підтверджували те, що саме Позивачем було розміщено на тротуарі біля будинку №7 по вул. І. Франка рекламну конструкцію відсутні.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду додаткові пояснення, просила суд позов задовільнити повністю з підстав зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях до позовної заяви.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву №1906 від 21.06.2011 року. Відповідач свої заперечення мотивує тим, що Департаментом економічної політики Львівської міської ради було скеровано подання №23/Р-5-1008 від 21.07.2010 року та №23/Р-5-1146 від 06.08.2011 року про порушення Закону України «Про рекламу»Позивачем, а саме, встановлення без дозволу виконкому Львівської міської ради спеціальних конструкцій зовнішньої реклами на фасаді будинку №7 по вул. І. Франка у м. Львові та на тротуарі коло вищезазначеного будинку та зазначає, що вищенаведене є порушенням ч.1 ст. 16 Закону України «Про рекламу».

Відповідач керуючись п.п. 9-11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою КМУ від 26.05.2004 року №693 зазначає, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Держспоживстандарту і його територіальних органів.

Відповідачем було складено протоколи про порушення законодавства про рекламу №0223 від 10.08.2010 року та №3270 від 03.09.2010 року. Позивача було повідомлено про необхідність представити Відповідачу пояснення по факту розміщення рекламної конструкції з порушенням встановленого порядку та інформацію про вартість виготовлення рекламних конструкцій. Інформації про вартість виготовлення рекламних конструкцій Позивачем надано не було.

Відповідач зазначає, що твердження Позивача про те, що він не використовує дані рекламні конструкції не відповідає дійсності, оскільки на світлинах доданих до Вимог Департаменту економічної політики Львівської міської ради вбачається, що 02.08.2010 року на тротуарі коло будинку №7 по вул. І. Франка розміщено рекламну конструкцію Позивача, аналогічно на фасаді будинку №7 по вул. І. Франка станом на 15.07.2010 року розміщено та використовується електронне табло з світлодіодною біжучою стрічкою.

Відповідач посилається на ч.6 ст 27 Закону України «Про рекламу»та зазначає, що за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Тому, за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами 08.10.2010 року Відповідачем було винесено рішення №0138 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1 700,00 грн. щодо Позивача як розповсюджувача реклами.

Відповідач у своєму Запереченні просить в задоволенні позову відмовити, залишити в силі рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 08.10.2010 року №0138.

Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні дав показання про те, що станом на 15 липня 2011 року на фасаді будинку №7 по вул. І. Франка було розміщено електронне табло з світлодіодною біжучою стрічкою. На світлодіодній біжучій стрічці відображалася інформація яка зображена на копіях фотографій що були долучені до Вимог Департаменту економічної політики Львівської міської ради, а саме: інформація про туристичні тури та їх вартість, температура повітря. Свідок також зазначив, що інших доказів, які б підтверджували те, що на світлодіодній біжучій стрічці Позивачем розміщувалася реклама у нього немає.

01 липня 2010 року між Позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір №1/07-1 оренди односторонньої світлодіодної біжучої стрічки, у відповідності до якого Орендодавець передав а Орендар прийняв у строкове платне користування односторонню світлодіодну стрічку (вивіску). Вивіска розміщена Орендодавцем на фасадній частині будинку за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 7 згідно дозволу №1/7/0-1 від 01.07.2010 року (копія договору долучена до матеріалів справи).

12.07.2010 року Позивачем було подано до Управління «Дозвільний офіс»Львівської міської ради пакет документів для отримання дозволу на встановлення пріоритету на розміщення зовнішньої реклами.

29.07.2010 року Позивачем отримано відповідь №23-1652 від 27.07.2010 року від Департаменту економічної політики Львівської міської ради (копія долучена до матеріалів справи), у якій йдеться про те, що: «відповідно до класифікатора рекламних засобів, встановлення яких дозволяється у місті Львові (рішення виконавчого комітету від 21.05.2010р. №569), в 1 зоні, до якої належить вулиця ОСОБА_2, заборонено розміщувати електронні екрани табло».

20 вересня 2010 року Галицьким районним судом м. Львова відкрито провадження у справі №2а-845/10 (копія долучена до матеріалів справи).

Листом №30/08-1 від 30.08.2010 року (копія якого є долученою до матеріалів справи) Позивачем надано письмові пояснення Відповідачу.

Однак, Відповідач не взявши до уваги письмові пояснення Позивача та не зясувавши обставини справи не перевіривши відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами прийняв рішення №0138 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

02.06.2011 року Галицьким районним судом м. Львова прийнято Постанову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САТС»до Департаменту економічної політики Львівської міської ради про видачу дозволу на розміщення зовнішньої реклами, якою дії Департаменту економічної політики Львівської міської ради визнано неправомірними (копія долучена до матеріалів справи).

Із пояснень Відповідача та з показів свідка вбачається, що у них відсутні інші докази, окрім нечітких копій фотографій, які б підтверджували той факт, що Позивачем було розміщено на тротуарі біля будинку №7 по вул ОСОБА_2 рекламну конструкцію та які б підтверджували те, що на електронному табло з світлодіодною біжучою стрічкою на фасаді будинку №7 по вул ОСОБА_2 розміщувалася інформація яка б за своїм змістом ідентифікувалася як реклама.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають обєктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч.1 ст 138 КАС України є обставини (факти), якими обгрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Позивачем на підтвердження факту відсутності його вини надано суду: копію листа №23-1652 від 27.07.2010р., копію Ухвали Галицького районного суду м. Львова у справі №2а-845/10 від 20.09.2010р., копію листа №3115 від 10.08.2010р., копію листа №30/08-1 від 30.08.2010р., копію підтвердження отримання листа №30/08-1 від 30.08.2010р., копію Договору №1/07-1 від 01.07.2010р., копія дозволу від 01.07.2010р., копію Постанови Галицького районного суду м.Львова по справі №2а-845/10 від 02.06.2011 року.

Судом встановлено, що Відповідачу було надано вичерпну інформацію та пояснення, які Відповідачем до уваги не взяті. А також надано пояснення тому, що відмова у наданні дозволу на розміщення рекламної конструкції оскаржена в судовому порядку та по зазначеній справі є Постанова Галицького районного суду м. Львова, якою дії Департаменту економічної політики Львівської міської ради визнано неправомірними. Стосовно вартості розміщеної реклами одностороння світлодіодна біжуча стрічка не використовувалась з моменту встановлення, відповідно і вартість розміщеної реклами відсутня. На світлодіодній біжучій стрічці Позивач планував розміщувати інформацію про туристичні продукти, які надаються, що у відповідності до п.7 ст. 8 та п.6 ст. 9 Закону України «Про рекламу»не вважається рекламою про що було повідомлено Відповідача даним листом.

Судом враховуються пояснення представника Позивача щодо відсутності підстав у Відповідача для винесення рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, оскільки у відповідності до ст. 1 Закону України «Про рекламу», реклама це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь - який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару. А розміщення інформації про виробника товару або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачевіі, у тому числі на елементах обладнання не вважається рекламою, як це передбачено п.7 ст 8 Закону України «Про рекламу».

Інформація, яка була розміщена на односторонній світлодіодній біжучій стрічці Позивача не ідентифікується як реклама, оскільки вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою, що прямо передбачено нормами п.6 ст 9 Закону України «Про рекламу».

Згідно з п.3 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець) зобовязаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію про найменування, належність та режим роботи свого підприємства.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України обовязок щодо доказування правомірності свого рішення в даному випадку покладається на Відповідача,якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували те, що саме Позивачем було розміщено на тротуарі біля будинку №7 по вул. І. Франка рекламну конструкцію.

Відсутні також належні та допустимі докази, які б підтверджували те, що на односторонній світлодіодній біжучій стрічці розміщена інформація, яка б за своїм змістом являлася рекламою.

На підставі пояснень Відповідача та показань свідка судом встановлено, що відсутні обставини, що обґрунтовують правильність та обєктивність винесеного Відповідачем рішення №0138 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Аналізуючи докази по справі суд приходить до переконання, що покази свідка в частині інформації, що була відображена на електронному табло не витримують критики, оскільки не знаходять підтвердження іншими доказами.

Відповідачем не надано суду належних доказів про достовірний зміст інформації, що відображається на електронному табло, а від так суд не може встановити, що дана інформація має рекламний характер.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не дотримано норм Постанови КМУ №693 від 26.05.2004 року «Про затвердження порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу»оскільки необґрунтовано, не зясувавши усі обставини по справі, що мають значення для прийняття рішення, не перевіривши відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами прийняло рішення про накладення штрафу за порушення Позивачем законодавства про рекламу.

Згідно ст.ст. 49, 70 КАС України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, чого Відповідачем зроблено не було.

Таким чином, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САТС»до Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області про визнання протиправним та скасування Рішення №0138 від 08 жовтня 2010 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу слід задовольнити повністю.

Згідно з ч.1 ст 94 КАС України стягнути з державного бюджету на користь ТзОВ «САТС» судові витрати.

Керуючись ст.ст. 7 - 14, 18, 19, 70, 71, 86, 122, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасування Рішення Управління у справах захисту прав споживачів у Львівській області №0138 від 08 жовтня 2010 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САТС»3 (три) грн. 40 (сорок) коп. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 14.11.2011 року.

Суддя Кузьмич С.М.