Справа № 814/903/16
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 жовтня 2016 року м. Київ К/800/26555/16

Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України Усенко Є.А., розглянувши касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - ГУ ДФС)

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016

у справі № 814/903/16

за позовом Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області

про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.06.2016 у задоволенні позову Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 постанову суду першої інстанції скасовано, позов Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області від 25.02.2016 № , яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями (пеня) за порушення встановлених термінів зарахування валютної виручки на розрахунковий рахунок підприємства.

Ухвалюючи оскаржувану ГУ ДФС постанову, Одеський апеляційний адміністративний суд України виходив з того, що Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.199 № 185/94-ВР суб'єктам літакобудування, що підпадають під дію норм статті 2 Закону України "Про розвиток літакобудівної промисловості" від 12.07.2001 № 2660-III і до яких відноситься позивач, надано право здійснювати розрахунки в іноземній валюті з нерезидентом у строк до 500 календарних днів.

У судовому процесі встановлено, що Державне підприємство "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" здійснює, зокрема такі види діяльності: виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування; ремонт і технічне обслуговування повітряних і космічних літальних апаратів; міжнародна діяльність; діяльність у сфері оборони; Підприємство включено до реєстру, що визначений Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку суб'єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки" від 09.06.2010 № 405. На виконання експортного договору від 27.03.2013 № НАРП-В-02-2013 та додаткових угод до нього від 27.03.2013 № 1, від 18.04.2013 № 2 із нерезидентом Авіакомпанією "E.V." (Об'єднанні Арабські Емірати) Державне підприємство "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" експортувало роботи по подовженню ресурсу та календарного терміну служби двигунів Д - 30КП - 2, інші види робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом двигунів, що підтверджено актами виконаних робіт від 24.04.2013 б/н на 87 860,00 дол. США із граничним терміном надходження валютної виручки 24.03.2013 у сумі 13 860,00 дол. США та 23.07.2013 - 74 000,00 дол. США. Не отримавши оплату від контрагента в установлені контрактом строки, Державне підприємство "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" 15.10.2013 звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з Авіакомпанії "E.V.FZC". Господарський суд Миколаївської області рішенням від 15.04.2014 позов задовольнив: стягнув на користь підприємства заборгованість в сумі 702 264,98 грн., 203 656,85 грн. пені, 18 118,42 грн. судового збору.

Згідно з положеннями норми статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності, здійснюючи експорт, має дотримуватися 180-денного строку при здійсненні розрахунків в іноземній валюті. При цьому цим Законом з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок" від 06.11.2012 № 5480-VI, дозволено Національному банку України встановлювати інші строки розрахунків, ніж передбачені в цьому Законі,

Постановою Національного банку України від 14.05.2013 № 163 було встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону № 185/94-ВР, здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до частини 4 статті Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 № 185/94-ВР розрахунки за експортно-імпортними операціями суб'єктів космічної діяльності, визначених відповідно до статті 1 Закону України "Про космічну діяльність", а також суб'єктів літакобудування, що підпадають під дію норм статті 2 Закону України "Про розвиток літакобудівної промисловості", після перерахування авансових платежів за виконання робіт з виготовлення (розробки) агрегатів, систем космічних ракетних комплексів (космічних ракет-носіїв), космічних апаратів, наземного сегмента космічних систем та їх агрегатів, систем і комплектуючих, а також з розробки, виробництва, переобладнання, ремонту, модифікації, технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів здійснюються у строк до 500 календарних днів. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

З цих підстав апеляційний суд дійшов висновку про протиправність податкового - повідомлення рішення, з приводу правомірності якого виник спір, зазначивши, що 500 - денний термін зарахування іноземної виручки на рахунок підприємства, початок якого обчислюється з моменту перерахування авансових платежів нерезидентом на користь резидента, станом на 15.10.2013 не сплинув.

Зазначений висновок відповідає встановленим судами фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, що регулює правовідносини, які виникають у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Обґрунтовуючи в касаційній скарзі довід про порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, ГУ ДФС фактично лише наводить норми матеріального та процесуального права, які застосовані апеляційним судом при вирішенні спору.

Згідно з пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Оскільки доводи, викладені в касаційній скарзі, не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, є встановлені наведеною процесуальної нормою підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДФС на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016.

Відповідно до частини 6 статті 214 зазначеного Кодексу копія ухвали про повернення касаційної скарги або про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається у суді касаційної інстанції.

Питання про повернення судового збору з підстав, визначених статтею 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484-VIII (редакція діє з 01.09.2015), вирішується судом за клопотанням особи про таке повернення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 3674-VI судовий збір повертається у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Разом із тим за загальним змістом вказаної норми судовий збір повертається у випадку, коли наступили процесуальні наслідки, які не залежать та не потребують розгляду справи по суті та оцінки обставин справи і наданих сторонами доказів.

Таким чином, вимоги пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 3674-VI не можуть бути застосовані у разі відмови у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такий висновок щодо застосування норми пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 3674-VI відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 12.11.2014 № 6-138цс14 у справі за позовом комунального підприємства "Харківводоканал" до товариства з обмеженою відповідальністю "Лаки-Плюс" про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лаки-Плюс" до комунального підприємства "Харківводоканал" про розірвання договору та відшкодування збитків.

Керуючись пунктом 5 частини 5, частиною 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 у справі № 814/903/16.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційну скаргу залишити у суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Вищого адміністративного

суду України Є.А. Усенко