Справа № 760/6535/16-а
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2016-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/610/16
Справа № 760/6535/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві - Начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Гараміти Лариси Миколаївни про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Громадянин України ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Заступника Начальника Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві - Начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Гараміти Лариси Миколаївни, в якому просить зобов'язати Відповідача внести зміни до книги записів актів громадянського стану про народження своїх неповнолітніх дітей, а саме: доповнити відповідні актові записи інформацією про національність батька, ОСОБА_1, - "Українець". А також просив зобов'язати Відповідача видати нові свідоцтва про народження його неповнолітніх дітей із зазначенням даних про національність батька - "Українець".

На підтвердження своїх позовних вимог Позивач зазначив, що він, ОСОБА_1, за місцем свого народження на Українській землі (місто Київ), за принципом крові свого Роду (Батько позивача - Українець), за своїм внутрішнім переконанням та світосприйняттям, яке базується на сповідуванні позивачем Рідної української віри, яка протягом більше ніж 7 тисяч років сформувала наявні в української нації традиції та звичаї, за способом мислення, що базується на використанні Української мови як рідної мови, є Українцем.

Позивач, бажаючи реалізувати своє право на індивідуальність, яке полягає у збереженні своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, з метою належного документального підтвердження етнічного походження (національності) своїх неповнолітніх дітей та визначення приналежності їх батька (позивача) до Української нації, 29 жовтня 2015 року звернувся до Відповідача з письмовою заявою про внесення до актових записів про народження та до свідоцтв про народження неповнолітніх дітей Позивача даних про національність їх батька - Українець.

Відповідач в своєму листі № 11538/03/04-38 від 28 листопада 2015 року повідомив Позивача про відсутність можливості в задоволенні вказаного клопотання з посиланням на Постанову Кабінету міністрів України від 10.11.2010 року № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану», оскільки графа «національність» у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану відсутня.

Ухвалою Суду від 13 квітня 2016 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04 травня 2016 року.

Вказана ухвала Суду та судова повістка-повідомлення направлені всім учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується відмітками в поштовому повідомленні про вручення судової повістки-повідомлення, яке надійшло до суду та наявне в матеріалах справи.

Відповідач подав до суду клопотання, в якому просив суд розглядати справу за його відсутності та повідомляти його про хід та результати розгляду справи.

Також Відповідачем подано письмові заперечення по суті поданого адміністративного позову. У відповідності до поданих до Суду заперечень Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 12.09.2002 року № 1367 (Постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету міністрів України № 1025 від 10.11.2010 року) «Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану», в актових записах про народження та бланках свідоцтв про народження графа «національність» - відсутня. Крім того, згідно з Постановою Кабінету міністрів України від 10.11.2010 року № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану» графа «національність» також відсутня у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану. Одночасно Відповідач повідомив про наявність можливості внесення даних про національність батька «Українець» до актових записів про народження гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в разі звернення Позивача до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану та за наявності достатніх підстав.

В судовому засіданні 04 травня 2016 року Позивач, посилаючись на статті 106 і 137 Кодексу Адміністративного судочинства України, подав до Суду заяву про зміну позовних вимог. Згідно з поданою заявою, Позивач, спираючись на обставини, викладені в позовній заяві, та на докази, додані до позову, просить суд задовольнити адміністративний позов повністю та зобов'язати Відповідача внести зміни до актових записів про народження дітей Позивача, доповнивши вказані актові записи інформацією про національність їх батька, ОСОБА_1, - Українець; видати повторно свідоцтва про народження дітей Позивача, в яких доповнити розділ відомостей про батька в графі «громадянство», зазначивши наступне: громадянин України, національність - Українець.

З метою надання сторонам у справі можливості надати свої доводи і заперечення та реалізувати інші процесуальні права, передбачені статтею 49 КАС України, керуючись статтею 150 КАС України, Суд оголосив перерву в розгляді справи до 10:00, 30 червня 2016 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у поданому до Суду позові.

Заслухавши думку Позивача, ознайомившись з доводами Відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 05 жовтня 1976 року, Позивач народився на території України в місті Києві, є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7. У вказаному свідоцтві про народження зазначено, що батько Позивача, ОСОБА_6 за національністю є українцем.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI, актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

В судовому засіданні Позивач також пояснив, що з дитинства дотримується українських традицій, вільно володіє і використовує українську мову як рідну, сповідує споконвічні релігійні погляди, притаманні українському народу.

Згідно з статтею 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року № 2494XII передбачене право громадян України вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до статті 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом.

Згідно зі статтею 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до частин 1, 4 статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд, видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно з пунктом 1. Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Органами державної реєстрації актів цивільного стану, які проводять державну реєстрацію, є відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, виконавчі органи сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.

Зважаючи на вище викладене, об'єктивно і всебічно з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення Позивача, Суд приходить до висновку, що за своєю національністю Позивач, ОСОБА_1, є Українцем, а вимога Позивача, адресована Відповідачу, щодо внесення даних про національність Позивача - українець - до актових записів та свідоцтв про народження дітей Позивача є обґрунтованою, такою, що належить до сфери компетенції Відповідача, відповідає вимогам чинного законодавства України, не заборонена законом та не суперечить моральним засадам суспільства.

Обґрунтовуючи свою відмову щодо задоволення прохання Позивача щодо внесення даних про національність Позивача до актових записів про народження його дітей та у відповідні свідоцтва про державну реєстрацію народження дітей Позивача, Відповідач посилався на Постанову Кабінету міністрів України від 12.09.2002 року № 1367 (Постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету міністрів України № 1025 від 10.11.2010 року) «Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану», згідно з якою в актових записах про народження та бланках свідоцтв про народження графа «національність» - відсутня. Крім того, Відповідач посилався на те, що згідно з Постановою Кабінету міністрів України від 10.11.2010 року № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану», графа «національність» також відсутня у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з статтею 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25 червня 1992 року № 2494XII гарантоване право громадян України вільно обирати та відновлювати національність.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; громадянство, правосуб'єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства; права корінних народів і національних меншин; засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що вимога Позивача про внесення даних про національність Позивача до актових записів про народження його дітей і до відповідних свідоцтв про народження дітей Позивача є обґрунтованою, та такою, що відповідає вимогам законодавства України.

При цьому приписи Постанови Кабінету міністрів України від 12.09.2002 року № 1367 (Постанова втратила чинність на підставі Постанови Кабінету міністрів України № 1025 від 10.11.2010 року) «Про затвердження зразків книг реєстрації актів цивільного стану та описів бланків свідоцтв, що видаються державними органами реєстрації актів цивільного стану» та Постанови Кабінету міністрів України від 10.11.2010 року № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану» , які обмежують право громадян на їхнє прохання внести до актових записів та свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (в тому числі, до актових записів та свідоцтв про народження своїх дітей) даних про власну національність є такими, що суперечать вимогам статей 11, 19, 35, 64, 92 Конституції України, статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», статтям 269, 271, 300 Цивільного кодексу України. Отже, зазначені приписи Постанови Кабінету міністрів України від 12.09.2002 року № 1367 і положення Постанови Кабінету міністрів України №1025 від 10.11.2010 року не можуть бути застосовані Судом при вирішенні справи, а застосуванню підлягають норми правових актів, які мають вищу юридичну силу.

Неправомірність обмеження права громадянина на внесення даних про його національність (етнічне походження) до Свідоцтва про народження дитини, в частині даних про національність/етнічне походження батьків дитини, а також до іншого документа, що видається від імені держави Україна і посвідчує особу громадянина або призначений для будь-якої іншої ідентифікації громадянина (наприклад, Паспорт громадянина України) випливає також з правового аналізу вимог Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року № 2058-III.

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про Всеукраїнський перепис населення", респонденти зобов'язані безоплатно у повному обсязі за встановленою формою і у визначені терміни подати достовірні первинні (персональні) дані, передбачені програмою Перепису населення.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону "Про Всеукраїнський перепис населення" в програму Перепису населення, крім інших, входять дані про етнічне походження респондента. Відсутність можливості респондента належним чином підтвердити інформацію про власне етнічне походження суперечить вимогам щодо достовірності первинних (персональних) даних, які встановлені частиною 1 статті 3, частиною 2 статті 11, абзацом 4 частини 2 статті 12 Закону "Про Всеукраїнський перепис населення".

Суд також приходить до висновку, що відмова в задоволенні вимоги громадянина на внесення даних про його національність (етнічне походження) до Свідоцтва про народження його дітей, є порушенням права дітей Позивача на національну самоідентифікацію та на захист, гарантований статтями 3, 43, 53 Конституції України, статтями 161 (порушення рівності громадян залежно від їх расової національної належності або релігійних переконань), 172 (грубе порушення законодавства про працю), 442 (геноцид) Кримінального Кодексу України.

Порушення права дітей Позивача на захист, в даному випадку, полягає в тому, що діти Позивача позбавляються можливості належним чином довести факт своєї належності до української нації, який має юридичне значення при застосуванні правових механізмів захисту, гарантованих державою вказаними вище нормами чинного законодавства України.

Відсутність можливості внесення даних про національне (етнічне) походження батьків дитини до актового запису і свідоцтва про народження дитини, як документів, що ідентифікують особу дитини, вбачається також перешкодою для Позивача щодо виконання останнім своїх обов'язків, передбачених частиною 1 статті 150 Сімейного кодексу України, де зазначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 8, 11, 19, 35, 64, 92 Конституції України, статтями 7-12, 17-19, 71, 86, 105, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 269, 271, 300 Цивільного кодексу України, статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», статтями 19, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», пунктами 1-3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

1. Зобов'язати Заступника Начальника Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві - Начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Гараміту Ларису Миколаївну внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4, за № 613 від 27 червня 2001 року, складеного Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у місті Києві, а саме: доповнити розділ відомостей про батька в актовому записі №613 від 27 червня 2001 року про народження ОСОБА_4, інформацією про національність його батька, ОСОБА_1, зазначивши національність - Українець.

2. Видати повторно Свідоцтво про народження ОСОБА_4, в якому доповнити розділ відомостей про його батька, ОСОБА_1, в графі «громадянство» зазначивши наступне: громадянин України, національність - Українець.

3. Зобов'язати Заступника Начальника Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві - Начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Гараміту Ларису Миколаївну внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5, за № 1800 від 11 вересня 2003 року, складеного Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, а саме: доповнити розділ відомостей про батька в актовому записі стосовно народження ОСОБА_5, за №1800 від 11 вересня 2003 року, інформацією про національність її батька, ОСОБА_1, зазначивши національність - Українець.

4. Видати повторно свідоцтво про народження ОСОБА_5, в якому доповнити розділ відомостей про батька в графі «громадянство» зазначивши наступне: громадянин України, національність - Українець.

5. Зобов'язати Заступника Начальника Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві - Начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Гараміту Ларису Миколаївну внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_8, за №2596 від 30 вересня 2008 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, а саме, доповнити актовий запис про народження ОСОБА_8, за № 2596 від 30 вересня 2008 року, інформацією про національність її батька, ОСОБА_1, доповнити запис в графі 15 «Громадянство» зазначивши наступне: національність - Українець.

6. Видати повторно свідоцтво про народження ОСОБА_8, в якому доповнити розділ відомостей про батька в графі «громадянство», зазначивши наступне: громадянин України, національність - Українець.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після її оголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом'янський районний суд міста Києва. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :