Справа № 242/3169/14-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 року м. Київ К/800/8376/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Олексієнка М.М.,

Штульман І.В.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 пред'явив в суд позов, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області №2460 від 16 вересня 2014 року про відмову у призначенні пенсії;

- зобов'язати відповідача згідно запису у трудовій книжці зарахувати до пільгового стажу період його роботи у товаристві з обмеженою відповідальністю «Шахтне будівництво» з 12 жовтня 2012 року по 1 квітня 2013 року;

- зобов'язати відповідача призначити пенсію з 19 липня 2014 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області та скасовано рішення №2460 від 16 вересня 2014 року про відмову у призначенні ОСОБА_4 пенсії. Зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_4 та зарахувати до пільгового стажу період його роботи за професією проходчика 5 розряду в ТОВ «Шахтне будівництво» з 12 жовтня 2012 року по 1 квітня 2013 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, постанову Селидівського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року змінено шляхом виключення з резолютивної частини судового рішення слова наступного змісту: «та зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи за професією проходчика 5 розряду в ТОВ «Шахтне будівництво» з 12 жовтня 2012 року по 1 квітня 2013 року». В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухваленого ним рішення та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивач 9 вересня 2014 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно запису в трудовій книжці позивача, він з 12 жовтня 2012 року по 1 квітня 2013 року працював в ТОВ «Шахтне будівництво» проходчиком 5 розряду з повним робочим днем у шахті.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в місті Селидове Донецької області від 16 вересня 2014 року відмовлено позивачу в призначенні пенсії, оскільки на день звернення його пільговий стаж на підземних роботах складає 9 років 8 місяців 11 днів, замість необхідних 10-ти років, що обумовлено відсутністю пільгових довідок, які підтверджують роботу повний робочий день по видобутку вугілля або будівництв, довідок про фактичні спуски в шахту, за період з 12 жовтня 2012 року по 01 квітня 2013 року в ТОВ «Шахтне будівництво».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що наявний у позивача трудовий стаж дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а відсутність уточнюючої довідки не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки, відповідно до статті 62 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог з приводу зарахування до пільгового стажу ОСОБА_4 спірний період роботи в ТОВ «Шахтне будівництво», апеляційний суд виходив з того, що відмова відповідача щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є передчасною.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків №1 і №2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 1 серпня 1992 року та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України №41 від 1 вересня 1992 року.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Таким чином вимоги Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Дана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 12 квітня 2016 року (справа №477/2598/14-а); від 10 вересня 2013 року (справа №21-183а13), від 25 листопада 2014 року (справа №21-519а14), від 17 березня 2015 року (справа №51-585а14).

При цьому, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року.

Відповідно до пункту 1.7. розділу І вказаного Порядку (в редакції на момент вчинення спірних правовідносин) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Водночас із змісту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що 19 липня 2014 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії з наданням певного переліку документів, а 16 вересня 2014 йому відмовлено у її призначенні, через відсутність уточнюючих довідок, що підтверджують пільговий стаж роботи.

Відомості про те, що відповідач надав позивачу можливість додатково подати необхідні документи або надав допомогу в їх одержанні відсутні.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України також погоджується з висновками суду щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, якщо визнає, що при їх ухваленні суди не порушили норми матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що доводи касаційної скарги правильності висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, останній під час розгляду справи вірно застосував норми матеріального права та не порушив норми процесуального права, відповідно до частини першої статті 224 КАС України, підстави для скасування прийнятого ним рішення відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман