Справа № 826/6980/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 жовтня 2016 року м. Київ № 826/6980/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишина В.М., Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та клопотання представника відповідача про залишення без розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Державної аудиторської служби України, Державної фінансової служби України, третя особа: Державна фінансова інспекція у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної аудиторської служби України, Державної фінансової служби України, третя особа: Державна фінансова інспекція у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 10.01.2013 №39-о; поновлення на посаді начальника Державної фінансової інспекції в Запорізькій області; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04.01.2013 по 04.01.2014.

Представником відповідача заявлено клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Позивач клопотав про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки з 08.01.2013 протягом 56 днів він перебував під вартою, в подальшому, у зв'язку з тривалим вирішенням кримінальної справи по його обвинуваченню, він був у пригніченому стані перебував на лікуванні, що підтверджується медичними довідками.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом ухвалено про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами частини 3 статті 99 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як зазначено вище, предметом даної справи, серед іншого є правомірність наказу від 10.01.2013 №39-о, інші позовні вимоги є похідними. Відповідно до штемпелю вхідної документації Окружного адміністративного суду міста Києва позивач звернувся з даним позовом до суду 04.05.2016, тобто з пропуском строку визначеного ч. 3 ст. 99 КАС України.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2013 по справі №335/336/13-к позивачу обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 56 днів, які обчислюються з моменту затримання 08.01.2013.

Вироком Запорізкього районного суду від 14.09.2015 по справі №317/904/13-к, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26.11.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.04.2016, ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред'явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до матеріалів справи у період з 18.03.2013 по 12.04.2013, з 25.04.2013 по 30.06.2013 позивач перебував на лікуванні у Запорізькому наркологічному психотерапевтичному центрі.

Судом встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.03.2013 по справі 826/3222/13-а було відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції України про скасування наказу, поновлення на роботі. В подальшому, ухвалою від 11.06.2013 позов залишено без розгляду.

Крім того, відповідно до довідки КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» у період з 28.04.2014 по 08.07.2014 позивач перебував на лікуванні. Також з 24.07.2014 позивач перебував під наглядом та лікуванням травмотолога за місцем проживання. Крім того, 15.12.2015 відповідно до довідки КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» позивачу призначено лікування протягом трьох місяців. Згідно довідок КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» позивач неодноразово проходив лікування з 12.03.2015, з 02.11.2015, з 17.12.2015, 08.04.2016, 30.04.2016, 02.06.2016.

У справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Враховуючи, що позивач у період з 08.01.2013 до 04.03.2013 перебував під вартою, 15.03.2013 оскаржив наказ про звільнення, проте ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.06.2013 по справі 826/3222/13-а позов залишено без розгляду, що не позбавляє права на звернення до суду в загальному порядку, в подальшому, позивач неодноразово перебував на лікуванні, що підтверджується медичними довідками, з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, суд вбачає наявними підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

З урахуванням викладеного, клопотання відповідача про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 99, 100, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання позивача про визнання поважним причин строку звернення до суду з позовом до Державної аудиторської служби України, Державної фінансової служби України, третя особа: Державна фінансова інспекція у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу.

2. Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Державної аудиторської служби України, Державної фінансової служби України, третя особа: Державна фінансова інспекція у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

3. Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур