Справа № 390/1712/16-а
Суддя: Гершкул І. М.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 390/1712/16-а
Провадження №2-а/390/35/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016 року. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Гершкул І.М.,

при секретарі Магомедовій А.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача Корольова І.Л.,

представника третьої особи за довіреністю Шляніна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП Корольова Ігоря Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в м. Кропивницький Департаменту патрульної поліції, про визнання дії інспектора протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП Корольова І.Л. і просив визнати дії останнього протиправними та скасувати постанову у справ про накладення адміністративного стягнення серія ПС2 №709319 від 04.10.2016 року. В обґрунтування позову зазначено, що відносно ОСОБА_1 безпідставно винесено вказану постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, а також призначено штраф у розмірі 255 грн. Із зазначеною постановою ОСОБА_1 не згоден, оскільки під час керування автомобілем перестав працювати двигун, а тому уникаючи зупинки свого транспортного засобу посеред проїзної частини та створення затору ОСОБА_1 прийняв до лівого краю дороги, де вимушено зупинив автомобіль за пішохідним переходом та увімкнув сигнал аварійної зупинки. Після невдалих спроб завести двигун автомобіля, позивач викликав евакуатор для подальшого транспортування автомобіля з місця вимушеної зупинки. Викладені обставини свідчать про відсутність складу правопорушення. Крім цього, належні докази, які б підтверджували вчинення правопорушення відсутні, будь-яких свідків при складенні протоколу не залучено. На підставі вищезазначеного позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов і просив його задовольнити.

Відповідач заперечив проти задоволення позову та надав суду відеозапис із нагрудного відео-реєстратора та пояснення свідка, що на його думку є безумовними доказом наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення та відповідності оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства.

Представник третьої особи заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідальність за ст.122 ч.1 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.15.9 (г) Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Судом встановлено, що 04.10.2016 року інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП Корольовим І.Л. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 709319, згідно якої 04.10.2016 року об 11.45 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, державний номер НОМЕР_1, по вул. Преображенській 79/35 у м. Кропивницький, здійснив зупинку на пішохідному переході, а саме ближче 10 м. від нього, чим порушено п.15.9 (г) Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП, а тому призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.6). В якості доказу вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення суду надано відеозапис із нагрудного відео-реєстратора відповідача, де зафіксовано факт зупинки 04.10.2016 року о 11.45 год. автомобіля Toyota Land Cruiser, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, який здійснив зупинку автомобіля поряд із пішохідним переходом із увімкненою аварійною сигналізацією, а також пояснення свідка ОСОБА_5, яка зазначила, що в її присутності ОСОБА_1 відмовився від підписання будь-яких документів, які складено поліцейськими (а.с.16,22). Будь-яких інших доказів, які об'єктивно підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, суду не надано. Натомість, позивачем надано суду докази несправності автомобіля, а саме акт здавання-прийняття виконаних робіт №35-016 від 04.10.2016 року та фотознімки перевезення автомобіля за допомогою евакуатора, що свідчать про наявність технічних несправностей автомобіля, що мали місце 04.10.2016 року та позбавляли можливості рухатись автомобіль (а.с.7,24). Крім цього, відповідач у судовому засіданні підтвердив показання позивача про несправність автомобіля, оскільки позивач у присутності відповідача намагався неодноразово завести автомобіль, проте останній не заводився та відповідно не міг рухатись. Викладені обставини свідчать, що зупинка автомобіля позивача з порушенням Правил дорожнього руху України відбулася через несправність автомобіля, що не залежала від волі позивача та об'єктивно позбавляла можливості позивача виконати належним чином вимоги Правил дорожнього руху України щодо зупинки, а тому вказані обставини виключають наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, що залишено поза увагою відповідача при винесенні оскаржуваної постанови. Також, необхідно вказати, що оскаржувана постанова містить неправильну дату народження позивача, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 замість правильного ІНФОРМАЦІЯ_2, що свідчить про неналежне з'ясування даних особи щодо якої винесено оскаржувану постанову.

Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, якою затверджено форму постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (Додатком 5 до вказаної Інструкції). У судовому засіданні встановлено, що оскаржувана постанова не відповідає формі постанови затвердженої вказаною Інструкцією, зокрема оскаржувана постанова має іншу назву (постанова у справі про адміністративне правопорушення, проте правильно постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі), а також оскаржувана постанова не містить переліку доданих матеріалів, зокрема відеозапису з нагрудного відео-реєстратора та пояснення свідка, які надано суду.

Крім цього, оскаржувана постанова від 04.10.2016 року в порушення вимог ст.283 КУпАП не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; про порядок сплати штрафу; про правові наслідки невиконання адміністративного стягнення; про порядок його оскарження. Також в оскаржуваній постанові відсутня відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливих способів сплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що оскаржувана постанова складена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо форми та змісту постанови, а висновки відповідача про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, є передчасними, необґрунтованими та непідтвердженими належними докази.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, дії відповідача визнанню протиправними, а постанова у справі про адміністративне правопорушення - скасуванню.

Керуючись ст.ст.17, 18, 70, 71, 159, 162, 163, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП Корольова Ігоря Леонідовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в м. Кропивницький Департаменту патрульної поліції, про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №4 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП Корольова Ігоря Леонідовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП - протиправними.

Постанову серія ПС2 №709319 від 04.10.2016 року, винесену інспектором роти №4 батальйону УПП в м. Кропивницький ДПП Корольовим Ігорем Леонідовичем, про застосування адміністративного стягнення до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.М. Гершкул