Справа № 815/5766/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/5766/16

Справа № 815/5766/16

УХВАЛА

02 листопада 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Управління Держпродспоживслужби в Білгород-Дністровському районі до КП «Продтовари» про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 01.11.2016 року надійшов адміністративний позов Управління Держпродспоживслужби в Білгород-Дністровському районі до КП «Продтовари» про притягнення до відповідальності за порушення законодавства у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів у порядку ст. 65 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», а саме: накладення штрафу у розмірі від дванадцяти до п’ятнадцяти мінімальних заробітних плат.

Відповідальність за порушення законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів передбачена ст.64 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів».

Відповідно п.8,9 ст.65 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» розгляд справ про порушення законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів здійснюється у судовому порядку відповідно до закону. Заява про правопорушення, передбачені статтею 64 цього Закону, разом з іншими матеріалами надсилається до суду у 15-денний строк з моменту складення протоколу про правопорушення.

Як свідчать матеріали, додані до адміністративного позову, протокол про правопорушення у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів складено за результатом перевірки оператора ринку КП «Продтовари» 12.10.2016 року.

Згідно з ч.1 та п.5 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

При цьому, відповідно до п.5 ч.1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Разом з цим, відповідно до вимог ст.106 КАС України, у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) позивача та відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, які йому відомі і які можуть бути використані судом, до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї відповідно до кількості відповідачів та документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Пред’явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, з огляду на наступне.

Так, в порушення вищезазначених вимог ст.. 106 КАС України, позивачем не додано до позову квитанцію про сплату судового збору, натомість Управління Держпродспоживслужби в Білгород-Дністровському районі до КП «Продтовари» разом з позовною заявою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, обґрунтоване відсутністю коштів на сплату судового збору.

Розглянувши вказане клопотання суд вважає за необхідне зазначити таке.

Законом України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивач, не є суб’єктом на якого розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору визначені ст. 5 Закону.

Суддя вважає за необхідне зазначити, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк.

Так, на думку судді, звільнення заявника від сплати судового збору може мати місце за наявності виняткових обставин та не суперечити приписам чинного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах «Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, факт подання адміністративного позову суб’єктом владних повноважень не є безумовною підставою для надання йому пільг зі сплати судового збору та вирішення питання про відстрочення його сплати.

Тобто, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для надання пільг зі сплати судового збору, зокрема, звільнення від його сплати.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 КАС України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

При цьому, позивачем не надано до суду жодних доказів відсутності коштів на сплату судового збору та наявності обґрунтованих підстав для звільнення від його сплати.

Крім того, згідно з ч.3 ст.106 КАС України, суб'єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов'язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу і третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Проте адміністративний позов не відповідає також цим вимогам, оскільки позивачем, який є суб’єктом владних повноважень, до позовної заяви не додано жодних доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що адміністративний позов подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що адміністративний позов Управління Держпродспоживслужби в Білгород-Дністровському районі слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Виявлені недоліки повинні бути усунені шляхом сплати судового збору за подання позовної заяви, у розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір», направлення до Одеського окружного адміністративного суду квитанції про сплату судового збору та надання зазначених вище доказів, відповідно до вимог передбачених ст. 106 КАС України.

Керуючись ст. ст. 105, 106, 108 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Управління Держпродспоживслужби в Білгород-Дністровському районі про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Адміністративний позов Управління Держпродспоживслужби в Білгород-Дністровському районі до КП «Продтовари» про накладення штрафу - залишити без руху.

Надати позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги з дня отримання ухвали.

Суддя С.О. Стефанов