Справа № 461/4325/16-а,2-а/461/418/16
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м.Львів Справа № 876/7381/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання - Бадівської О.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Тістечка Ю. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови та закриття провадження у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просила скасувати постанову в.о начальника Львівської митниці ДФС Шокала В. С. від 10 червня 2016 року в справі про порушення митних правил № 2030/20900/16 про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн та закрити провадження у справі про порушення митних правил у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на неї, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 2030/20900/16 від 10 червня 2016 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, а також зазначає, що відповідачем пропущено шестимісячний строк притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки такий слід обчислювати з дня здійснення митних процедур щодо вивезення автомобіля за межі території України, а саме з 07 липня 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю доповідача, представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 24 травня 2016 року державним інспектором ВКЗ УБ з МП Львівської митниці ДФС Добровольським В. І. складено протокол в справі про порушення митних правил №2030/20900/16. У вказаному протоколі встановлено, що згідно з базою даних АСМО «Інспектор-2006» 04 жовтня 2014 року транспортний засіб марки «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1, ввезено на митну територію України через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС смугою руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит» громадянкою України ОСОБА_3, а 07 липня 2015 року вказаний автомобіль нею вивезено за межі митної території України через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС смугою руху «червоний коридор». Під час здійснення митного оформлення у позивача відібрали пояснення щодо причин порушення строку транзитного перевезення, встановленого статтею 95 Митного кодексу України, а також отримано відповідні підтверджуючі документи, зокрема, копію акта про пожежу від 21 січня 2015 року, довідку від 20 січня 2015 року, видану ПП «Автоцентр-Червоноград», згідно з якою зазначений транспортний засіб з 07 жовтня 2014 року по 20 січня 2015 року знаходився на станції технічного обслуговування для проведення ремонтних робіт, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20 січня 2015 року № ОУ-0000051 , заказ-наряд від 20 січня 2015 року № REN0003515. У протоколі вказано, що позивач перевищила встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного призначення більше, ніж на 10 діб, що є порушенням митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України.

На підставі вказаного протоколу, 10 червня 2016 року в.о. начальника Львівської митниці ДФС Шокалом В. С. винесено постанову в справі про порушення митних правил №2030/20900/16, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем перевищено встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу, ввезеного на митну територію України з метою транзиту, більше ніж на десять діб, тобто порушення митних правил, передбачене частиною 3 статті 470 Митного кодексу України.

Частиною 1 статті 381 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно з статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення - десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, частиною 1 статті 460 Митного кодексу України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає підстави звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначені умови невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Під час митного оформлення вивезення транспортного засобу марки «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 позивач вказувала на те, що вказаний транспортний засіб з 07 жовтня 2014 року по 20 січня 2015 року знаходився на станції технічного обслуговування для проведення ремонтних робіт, а 21 січня 2015 року він згорів, що підтверджується довідкою від 20 січня 2015 року, виданою ПП «Автоцентр-Червоноград» та копією акта про пожежу від 21 січня 2015 року, які містяться в матеріалах справи.

Однак, позивачем не надано суду жодних доказів в підтвердження повідомлення нею митного органу про ці обставини та надання йому відповідних документів. Крім цього, позивачем не надано доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував у результаті аварії або дії обставин непереборної сили.

Суд вважає за необхідне зазначити, що безумовною підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, є повідомлення митного органу про факт дії непереборної сили, а також дотримання порядку встановлення факту аварії або дії непереборної сили, чого позивачем не було зроблено, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які звернення та повідомлення про вказані обставини, що дає підстави для висновку про невиконання позивачем покладених на неї законодавством обов'язків, а саме, доведення факту дії непереборної сили, а, відтак, про порушення нею строку для транзитних перевезень.

Отже, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України.

Разом з тим, суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до частини 1 статті 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477, 481, 485 цього Кодексу, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Одночасно слід зазначити, що стаття 467 Митного кодексу України не містить переліку триваючих порушень.

Так, триваючими визначаються правопорушення, які, розпочавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно, шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Відтак, вчинене позивачем правопорушення є триваючим.

Однак, при цьому суд першої інстанції не дав належної оцінки інформації, зазначеній в протоколі від 24 травня 2016 року, щодо вивезення 07 липня 2015 року транспортного засобу марки «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 за межі митної території України.

Таким чином, вказане вище порушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, є триваючим порушенням, яке розпочалось 14 жовтня 2014 року та тривало до моменту його виявлення 07 липня 2015 року, а саме до виконання позивачем обов'язку щодо доставки транспортного засобу до митного органу. Оскільки у справі відсутні будь-які інші дані щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення, саме з цієї дати слід починати відлік шестимісячного строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Обґрунтування судом першої інстанції дотримання митним органом цього строку тим, що вказане порушення є закінченим з моменту його суб'єктивного офіційного виявлення під час здійснення митних процедур 24 травня 2016 року, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, не узгоджується з приписами частини 1 статті 467 Митного кодексу України.

Оскільки з моменту виявлення відповідачем вчиненого правопорушення до моменту притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил оскарженою постановою пройшло більше ніж 6 місяців, така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про закриття судом провадження у справі про порушення митних правил суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення, що в свою чергу є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині позовних вимог.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 12 вересня 2016 року у справі № 461/4325/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову виконуючого обов'язки начальника Львівської митниці ДФС Шокала В. С. у справі про порушення митних правил № 2030/20900/16 від 10 червня 2016 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. І. Богаченко

Суддя А. І. Рибачук

Суддя Д. М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2016 року.