Справа № 813/8159/14
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Справа № 876/5417/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправними дій, визнання нечинним податкового повідомлення-рішення за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2014 року приватний підприємець ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 22.08.2014 року, визнання протиправними дій і бездіяльності щодо реєстрації і скасування реєстрації.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області № НОМЕР_1 від 22.08.2014 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду в частині задоволення позову, її оскаржила Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про повну відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідач, мотивуючи свою незгоду із судовим рішенням, зазначив, що позивачем в порушення вимог пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України занижено дохід, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за 2011 рік на суму 682232,04 грн. що спричинило заниження податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік на суму 114868,44 гривень. Так, ФОП ОСОБА_1 відображено реалізацію товарно-матеріальних цінностей на ТзОВ «Промтехметал» на суму 532232 грн., та на ТзОВ «Крафт ЛВ» на суму 150000 гривень. Перевіркою було встановлено, на банківські рахунки позивача від ТзОВ «Промтехметал» надійшли кошти в сумі 532232 грн. та від ТзОВ «Крафт ЛВ» в сумі 150000 гривень за отриманий товар. Однак факт поставки товарів не підтверджено актами приймання-передачі товару, довіреностей, документів, що засвідчують транспортування, зберігання товарів, тощо. ФОП ОСОБА_1 здійснювала формування доходів шляхом відображення у їх складі господарських операцій щодо реалізації продукції суб'єктам господарювання, у яких відсутні можливості для їх придбання, та по яких відсутні документи щодо фактичного здійснення таких поставок. Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 26.12.2012 року по кримінальній справі № 1319/5265/2012 директора ПП «Воллі», визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 2 («фіктивне підприємництво»), ст. 358, ч. 4 («підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів») КК України. Отже, фактично товар вищевказаним підприємством не поставлявся, а тому податкий орган правомірно визнав вищевказані кошти, що надійшли на банківський рахунок позивача, безповоротною фінансовою допомогою.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги. Також було подано письмові заперечення й зазначено, що оскаржувана постанова Львівського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є законною і обґрунтованою. Суд правильно встановив обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Залізничному районі м.Львова було проведено виїзну позапланову документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по 01.12.2011 року щодо взаємовідносин з ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ», ПП «Воллі».

За наслідками цієї перевірки складено акт № 1767/17-02//НОМЕР_2 від 08 серпня 2014 року, згідно якого встановлено порушення позивачем вимог п. 177.2 ст. 177 Поодаткового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено загальний оподатковуваний дохід за 2011 рік в сумі 568526,7 грн. по безтоварним господарським операціям з ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» та занижено загальний оподатковуваний дохід в сумі 568526,7 грн. по господарських операціях з невстановленими фізичними чи юридичними особами. Також встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, в результаті чого завищено податкове зобовязання по податку на додану вартість за період з 1 січня 2011 року по 1 грудня 2011 року у сумі 113705,34 грн. по взаєморозрахунках з ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» та занижено зобовязання на цю ж суму і за цей період по господарських операціях з невстановленими юридичними чи фізичними особами. Крім того, податковий орган дійшов висновку, що позивачем порушено пп. 13.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2011 рік в смі 114868,44 грн. (т. 1 а.с. 232-244).

22 серпня 2014 року ДПІ у Залізчничному районі м. Львова було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про визначення збільшення зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 143585,55 грн., у т.ч. 114868,44 грн. - основний платіж та 28717,11 грн. - штрафні (фінансові) санкції, яке залишене без змін рішенням від 21.10.2014 року за № 24813/1013-01-10-08-05/1561 ГУ Міндоходів у Львівській області та рішенням від 13.11.2014 року за № 3161/К1/99-99-10-01-03-14 ДФС України (т. 1 а.с. 13).

Колегія суддів апеляційного суду пооджується з висновками суду першої інстанції про незаконніст цього податкового повідомлення-рішення з таких підстав.

Підставою для донарахування у податковому обліку позивача податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки, викладені в акті перевірки від 08.08.2014 року про порушення норм пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 177.2 ст. 177 ПК України, що призвело до заниження суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 114868,44 грн. у податковому обліку за період з 01.01.2011 року по 01.12.2011 року. Порушення мали місце у зв'язку з надходженням грошових коштів на розрахунковий рахунок платника по безтоварних операціях, проведених з ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» в сумі 682232,04 грн., які підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб як безповоротна фінансова допомога за наслідками нікчемного правочину щодо поставки позивачем м'яса і м'ясних продуктів, що призвело до заниження доходу за 2011 рік на суму 682232,04 грн.

Однак судом спростований висновок податкового органу, що отримані позивачем грошові кошти, які поступали від покупців, є безповоротною фінансовою допомогою, зважаючи на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних); сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі ст. 1 цього Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Податковим органом в акті перевірки не зазначено про укладення підприємством перелічених у ст. 14 Податкового кодексу України договорів, а отримання коштів відображено як оплата за реалізовані товари покупцям юридичним особам, внаслідок чого, розрахунок за отриманий товар не може розглядатися як безповоротне надання коштів.

Факт реального придбання товарів ТОВ «Промтехметал» і ТОВ «Крафт ЛВ» підтверджено первинними документами встановленої форми, які мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій, та спричинили реальні зміни в майновому стані платника податків ФОП ОСОБА_1

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було укладено договори з ТОВ «Промтехметал» і ТОВ «Крафт ЛВ» про поставку продукції за цінами, вказаними у видаткових накладних та на умовах, що визначаються за домовленністю сторін.

На підставі цих доворів позивач передав у власність вищевказаних підприємств товар - спинки курячі морожені, крила індичі морожені, печінку, фарш курячий.

Факт прийому-передачі товару підтверджено видатковими накладними: від 7 березня 2011 року № РН-0000029, від 23 березня 2011 року № РН-0000035, від 8 квітня 2011 року № РН-000043, від 11 квітня 2011 року № РН 0000044, від 12 квітня 2011 року № РН-0000045, від 11 травня 2011 року № РН-000057, №120 від 26 травня 2011 року.

Також позивач у відповідності до ст. 201 вимог Податкового кодексу України виписав на отриманий товар податкові накладні, копії яких наявні в матеріалах справи і були досліджені податковим органом при проведенні перевірки, сформувавши відповідні податкові зобовязання з податку на додану вартість.

За цей товар позивач отримав від ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» кошти в сумі 682232,04 грн., що надійшли на банківський рахунок позивача.

Згідно банківських виписок вказано призначення платежів оплата за отриманий товар.

Як вбачається з матеріалів справи, основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є оптова торгівля м'ясом та м'ясними продуктами, що свідчить про те, що передбачені договором купівлі-продажу (поставки) є основним видом діяльності саме продавця.

При цьому з метою забезпечення такої діяльності позивачем орендовано складські приміщення за адресами: Львівська обл., с. Малехів, вул. Галицька,1; м. Львів, вул. Базарна, 20-а; м. Львів, вул. Хуторівка, 46. Цей факт підтверджено і у самому акті перевірки, складеному податковим органом.

Також у матеріалах справи наявні первинні документи, що підтверджують факт прибання позивачем мясної продукції, що у подальшому була продана ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ». Це, зокрема вантажно-митні декларації з відповідними відмітками про ввезення товару на митну територію України (т. 1 а.с. 84-107).

Також згідно акту перевірки № 1767/17-02//НОМЕР_2 від 08 серпня 2014 року встановлено відсутність залишів товару на складах позивача.

Отже, встановлено, що позивач мала цей товар і він був реалізований.

Крім того, як вбачається з акту перевірки податковим органом було встановлено факт зміни майнового стану позивача внаслідок здійснення господарських операцій з ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ», адже позивач за наслідками реалізації товару мала оподатковуваний дохід в сумі 568526,7 грн., що відображено у бухгалтерському та податковому обліку.

Також позивач сплатила податок на додану вартість за період з 1 січня 2011 року по 1 грудня 2011 року в сумі 113705,34 грн. з вищевказаних операцій, що також підтверджено самим актом перевірки.

Отже, жодних підстав вважати, що позивач мала незаконну податкову вигоду з відображення операцій з продажу ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» мясопродуктів немає.

Враховуючи викладене, матеріалами справи доведено факт отримання вищевказаних коштів за поставлений позивачем товар і жодних підстав для визнання грошей безповоротною фінансовою допомогою у податкового органу не було.

Висновки податкового органу є суперечливими і правильно були визнані неправомірними судом першої інстанції.

Посилання апелянта щодо відсутності у позивача товарно-супровідних документів є безпідставними, адже ФОП ОСОБА_1 не здійснювала доставку товару і не укладала договори з відповідними транспортними організаціями, а тому в неї відсутній обовязок зберігання таких документів.

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про доведеність фіктивного підприємництва ТОВ «Промтехметал» й ТОВ «Крафт ЛВ», оскільки згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова у справі № 1319/5265/2012 від 26.12.2012 року щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 358 КК України, та вироку Сихівського районного суду м. Львова від 7 липня 2014 року у справі № 464/6266/14 щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 ч. 4 ст. 358 КК України встановлено, що вищевказані особи здійснювали документальне оформлення начебто проведених операцій з купівлі продажу товарів (надання послуг). Однак фактично підприємствами ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» товари не постачалися, роботи не виконувалися, а послуги не надавалися. Економічним результатом документального оформлення операцій стало безпідставне завищення податкового кредиту у підприємств вигодонабувачів, що надавало їм змогу мінімізувати свої податкові зобовязання зі сплати податку на додану вартість. Саме ці дії містили склад злочину фіктивне підприємництво (т. 1 а.с. 219-231).

У вищевказаних вироках не надавалася правова оцінка діяльності позивача, як суб'єкта господарювання, а правовідносини між Позивачем та його покупцями не досліджувалися, і Позивач не виступав фігурантом у вказаних кримінальних справах.

Слід зазначити, що у даному випадку позивач не формувала податковий кредит по операціях з ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ», які не відбулися, а навпаки задекларувала своє зобовязання з податку на додану вартість і сплатила його до бюджету.

Отже, цими документами не підтверджено факт отримання позивачем від ТОВ «Промтехметал», ТОВ «Крафт ЛВ» безповоротної фінансової допомоги.

Крім того, під час розгляду даної справи колегія суддів враховує положення статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Нормами частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, при розгляді Європейським судом з прав людини податкових спорів в мотивувальній частині рішення найчастіше застосовується стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Даною статтею гарантується право на мирне володіння своїм майном. У ній, зокрема, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, у своєму Рішенні від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» Європейський суд з прав людини зазначає, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Суд зазначає, що висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що викладені в оскаржуваній постанові суду.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі № 813/8159/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 01 листопада 2016 року.