Справа № 816/2980/15
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 р.Справа № 816/2980/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представника позивача - Азарян К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016р. по справі № 816/2980/15

за позовом Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

до Публічного акціонерного товариства "Завод Лтава"

про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві (далі по тексту - позивач, УПФУ Октябрського району в м. Полтаві ) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства "Завод Лтава" (далі по тексту -відповідач, ПАТ «Завод Лтава»), в якому просить суд стягнути в примусовому порядку з Публічного акціонерного товариства "Завод Лтава" на користь Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві невідшкодовану суму витрат на виплату і доставку пенсій, призначених за списком №2, за травень-червень 2015 року, в розмірі 24331,84 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року по справі № 816/2980/15, адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві до Публічного акціонерного товариства "Завод "Лтава" про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Завод "Лтава" (ідентифікаційний код 14308479, місцезнаходження: вул. Рози Люксембург, 72, м. Полтава) на користь Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві () невідшкодовану суму витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2, у сумі 24331,84 грн. (двадцять чотири тисячі триста тридцять одна гривня вісімдесят чотири копійки).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 травня 2016 року по справі № 816/2980/15 рішення попередніх судових інстанцій скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протокольною ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду замінено позивача - Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві на його правонаступника, а саме на Полтавське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 року по справі № 816/2980/16 адміністративний позов Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області до Публічного акціонерного товариства "Завод Лтава" про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій - задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Завод "Лтава" () на користь Полтавського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області невідшкодовану суму витрат на виплату і доставку пенсій, призначених за списком № 2, за травень-червень 2015 року в розмірі 18477,12 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят сім гривень 12 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 року по справі № 816/2980/16 в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що відповідно до пунктів "б-з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць. Але в порушення вказаних норм відповідач не відшкодував витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за травень-червень 2015 року, в зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 24331,84 грн. Зазначає. що ПАТ «Завод Лтава» є правонаступником прав та обов'язків Полтавського заводу «Комплект» ДВО «Лтава». Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга задоволенню.

Відповідач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали на заводі "Комплект" виробничого об'єднання "Лтава", правонаступником якого помилково вважається відповідач. На підставі викладеного, стверджує про відсутність у нього обов'язку щодо відшкодування Пенсійному органу витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Так, Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 24.05.2016 року зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції належним чином не перевірені доводи відповідача, відносно правомірності включення до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період сум громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки, як зазначає відповідач, вказаним громадянам до стажу роботи за списком №2 був зарахований період роботи на заводі "Комплект" ДВО "Лтава", правонаступником якого не є публічне акціонерне товариство "Завод "Лтава".

Обґрунтовуючи безпідставність доводів відповідача у вказаній частині суди зазначили, що відповідачем на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року у справі №1622/2а-349/11 ОСОБА_2 призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 "Виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими у мовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" та згідно із пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". До пільгового стажу гр. ОСОБА_2 зарахована робота на Заводі "Комплект" виробничого об'єднання «Лтава» з 01.06.1981 по 22.08.1993.

На підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012 року у справі №2а-3509/11/1609 відповідачем ОСОБА_3 призначена пенсія на пільгових умовах за списком № 2 з урахуванням її стажу роботи на посаді ливарника пластмас заводу „Комплект" виробничого об'єднання „Лтава" з 01 березня 1985 року по 01 квітня 1989 року, та з 01 квітня 1989 року по 12 серпня 1996 року.

Судовими рішеннями, яке набрало законної сили, зокрема у справі №816/4493/13-а встановлено, що відповідач є правонаступником державного підприємства заводу "ПЕМЗ", філіалом якого був завод „Комплект" виробничого об'єднання "Лтава".

Колегія суддів Вищого адміністративного суду зазначила, що вказаний висновок судів не відповідає обставинами справи, оскільки у відповідності до змісту ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року по справі №816/4493/13-а судом встановлено, що ПАТ "Завод "Лтава" не є правонаступником заводу "Комплект", адже останній, будучи відокремленою виробничою одиницею без права юридичної особи, припинив свою діяльність разом з припиненням Полтавського державного виробничого об'єднання "Лтава" 30 березня 2006 року.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника відповідача.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що станом на момент виникнення та реалізації спірних відносин ПАТ "Завод "Лтава" як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування перебувало на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві за реєстраційним номером 16283483.

За особовим рахунком відповідача відображено заборгованість перед Пенсійним фондом України з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2 громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 за травень-червень 2015 року у розмірі 24331,84 грн.

У зв'язку з тим, що вказана сума відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, позивач звернувся до суду з даним позовом про відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2 гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за травень-червень 2015 року, які становлять 5854,72 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ "Завод "Лтава" не є правонаступником заводу "Комплект" виробничого об'єднання "Лтава", а отже у відповідача відсутній обов'язок з відшкодування Пенсійному органу витрат на виплату і доставку пільгових пенсій р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року у справі №1622/2а-349/11 частково задоволено позов ОСОБА_2 до ГУПФУ у Полтавській області, комісії при ГУПФУ у Полтавській області, УПФУ Октябрського району в м. Полтаві, за участю третьої особи - ПАТ "Завод "Лтава". Визнано протиправними дії відповідачів щодо відмови в призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах; скасовано рішення комісії при ГУПФУ у Полтавській області від 06 грудня 2010 року №249 про результати розгляду заяви ОСОБА_2 щодо відсутності достатніх підстав для вирішення питання про підтвердження його роботи з 01 червня 1981 року по 22 серпня 1993 року, передбаченої пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов'язано ГУПФУ у Полтавській області підтвердити стаж роботи ОСОБА_2 з 01 червня 1981 року по 22 серпня 1993 року, як такий, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 "Виробництв, робіт, професій посад та показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" та згідно із пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов'язано управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 "Виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими у мовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає прав на пенсію за віком на пільгових умовах" та згідно із пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 28 вересня 2010 року.

До пільгового стажу гр. ОСОБА_2, на підставі архівної довідки Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 18 лютого 2010 року №М-01-07-17/84, зараховано період роботи останнього на заводі "Комплект" виробничого об'єднання "Лтава" з 01 червня 1981 року по 22 серпня 1993 року на посаді шліфувальника абразивними кругами сухим способом по металу та інструменту, інструментальної дільниці №40 (т.1, а.с. 59-67).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012 року у справі № 2а-3509/11/1609, зокрема, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Полтава вирішити питання щодо призначення ОСОБА_3 пенсії на пільгових умовах за списком 2 з урахуванням її стажу роботи на посаді пресувальника виробів із пластмас з 01 березня 1985 р. по 01 квітня 1989 р., та з 01 квітня 1989 р. по 12 серпня 1996 р. на посаді ливарника пластмас заводу "Комплект" виробничого об'єднання "Лтава".(т.1., а.с. 132-133)

Вказані судові рішення набрали законної сили, та на їх виконання гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

У відповідності до положень статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

В силу наведеної норми процесуального закону обставини, встановлені судовими рішеннями у вказаних адміністративних справах, що набрали законної сили, мають преюдиційне значення при вирішенні спору у цій справі, оскільки, постановляючи такі рішення, суд встановив наявність підстав для виплати пенсій, призначених гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Однак, вказаними рішенням не встановлено будь-яких фактів правонаступництва заводу "Комплект" виробничого об'єднання "Лтава", а лише зобов'язано Пенсійні органи призначити, нарахувати та виплачувати пенсію гр. ОСОБА_2 та вирішити питання щодо призначення ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 "Виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими у мовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає прав на пенсію за віком на пільгових умовах" та згідно із пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Судовим розглядом встановлено, що при складанні розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, позивач виходив з того, що ПАТ "Завод "Лтава" має відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати на виплату і доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3. В обґрунтування своїх доводів стверджує, що завод "Комплект" є філією Полтавського електромеханічного заводу, правонаступником якого стало ВАТ "Лтава" та, в подальшому - ПАТ "Завод "Лтава".

Відповідач зазначені доводи заперечує, посилаючись на те, що Полтавське виробниче об'єднання "Лтава", до складу якого входив завод "Комплект", ліквідовано у 2006 році без визначення правонаступника.

Перевіряючи вказані доводи сторін у справі та надані ними докази, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663.

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У відповідності до приписів пункту 6.4 вищезазначеної Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць (пункт 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України).

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин (абз. 2 п. 6.8 Інструкції).

При цьому, як встановлено пунктом 6.3 зазначеної вище Інструкції, у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Також за правилами абз. 2 п. 6.9 Інструкції, у разі ліквідації підприємства без правонаступників повідомлення для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням ліквідованого підприємства не направляється.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 26 жовтня 1994 року №1384а на базі Полтавського електромеханічного заводу створено ВАТ "Лтава" (т.2, а.с. 134-135).

Відповідно до пункту 3.3. Статуту ВАТ "Лтава", затвердженого першим заступником Міністра машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України 25 жовтня 1994 року та зареєстрованого розпорядженням виконавчого комітету міської ради народних депутатів м. Полтаві від 29 листопада 1994 року №989-р, ВАТ "Лтава" є правонаступником державного підприємства "Полтавський електромеханічний завод" (т.2, а.с. 99).

Згідно копії наказу виробничого об'єднання "Лтава" від 29 серпня 1979 року №758"а" "О преобразовании филиала ПЭМЗ в завод "Комплект" (т.2, а.с. 140), з 01 серпня 1979 року філію Полтавського електромеханічного заводу перейменовано на Полтавський завод "Комплект" виробничого об'єднання "Лтава". Даний наказ підписано генеральним директором виробничого об'єднання "Лтава".

Аналізуючи зміст даного наказу, колегія суддів звертає увагу на приписи Положення про виробниче об'єднання (комбінат), затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 27 березня 1974 року №212, яким було врегульовано питання діяльності виробничого об'єднання в СРСР та союзних республіках.

Так, відповідно до пункту 1 вказаного Положення, виробниче об'єднання (комбінат) являє собою єдиний виробничо-господарський комплекс, до складу якого входять фабрики, заводи, науково-дослідні, конструкторські, проектно-конструкторські, технологічні організації та інші виробничі одиниці.

Виробничі одиниці, що входять до складу виробничого об'єднання (комбінату), не є юридичними особами і на них не поширюється дія Положення про соціалістичне державне виробниче підприємство.

Згідно з пунктом 8 Положення №212, об'єднання є юридичною особою з дня затвердження статуту.

Виробнича одиниця має своє найменування, в якому повинно бути вказано і найменування виробничого об'єднання (комбінату), до складу якого вона входить (пункт 10 Положення про виробниче об'єднання (комбінат)).

Таким чином, завод "Комплект" входив до складу Полтавського виробничого об'єднання "Лтава" на правах виробничої одиниці та був підпорядкований саме виробничому об'єднанню "Лтава", а не державному підприємству "Полтавський електромеханічний завод".

З досліджених документів, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працювали на заводі "Комплект", який був виробничою одиницею виробничого об'єднання "Лтава" без статуту юридичної особи, як те передбачено пунктом 1 Положення про виробниче об'єднання (комбінат), затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 27 березня 1974 року №212.

Дійсно, згідно зі статтею 23 ЦК Української РСР юридичними особами визнаються організації, які мають відокремлене майно, можуть від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і нести обов'язки, бути позивачами і відповідачами в суді, арбітражі або в третейському суді.

Статтею 31 ЦК Української РСР встановлено, що юридична особа може відкривати філіали і представництва в порядку, встановленому законодавством Союзу РСР або Української РСР.

Керівник філіалу або представництва діє на підставі довіреності, одержаної від відповідної юридичної особи.

У системному зв'язку з наведеними нормами Цивільного кодексу Української РСР, колегія суддів враховує приписи пункту 38 Положення про виробниче об'єднання (комбінат), відповідно до якого майно виробничого об'єднання (комбінату) складається з основних і оборотних коштів, що утворюють його статутний фонд, а також з фондів та іншого майна, закріпленого за об'єднанням.

Майно, закріплене за об'єднанням, відображається на його самостійному балансі.

Згідно розпорядження Виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів від 27.02.1992 року №149-р зареєстровано Полтавське державне виробниче об'єднання "Лтава" (т.2, а.с. 141).

За змістом пункту 1.2. Статуту Полтавського виробничого об'єднання "Лтава", затвердженого Головою Державного комітету України по оборонній промисловості і машинобудуванню 19 листопада 1991 року, об'єднання є виробничим комплексом підприємств, яке здійснює спільну діяльність на основі централізації делегованих йому учасниками об'єднання функцій науково-технічного і виробничого розвитку, а також інвестиційної, зовнішньоекономічної і іншої діяльності (т.2, а.с. 136,).

Пунктом 1.4. Статуту Полтавського виробничого об'єднання "Лтава" визначено, що до складу об'єднання за рішенням трудових колективів входять: Полтавський електромеханічний завод - головне самостійне підприємство; Завод "Комплект" м. Полтава (без права юридичної особи); Завод "Сектор" м. Жмеринка Вінницької області; СКБ при Полтавському електромеханічному заводі; Зіньківська філія Полтавського електромеханічного заводу, м. Зіньків Полтавської області; Техніко-торгівельний центр "Електроніка", м. Полтава. Вказані підприємства наділені правами юридичної особи (т.2,а.с. 137).

Таким чином, Завод "Комплект" у 1992 році ввійшов до складу Полтавського виробничого об'єднання "Лтава" на правах самостійної організаційної одиниці, хоча і без права юридичної особи.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 1.1. Статуту ПАТ "Завод "Лтава", останнє є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ "Лтава", заснованого на виконання наказу Мінмашпрому України від 26 жовтня 1994 року №1384а та на підставі Указу Президента України від 15 червня 1993 року №210/93 "Про корпоратизацію державних підприємств" шляхом перетворення ДП "Полтавський електромеханічний завод" у ВАТ "Лтава" та перейменовано в ПАТ "Завод "Лтава" на виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства" від 17 вересня 2008 року (т.2, а.с. 114).

Відповідно до наказу Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 26 жовтня 1994 року №1384а та Статуту ВАТ "Лтава", останнє засновано шляхом перетворення ДП "Полтавський електромеханічний завод" у відкрите акціонерне товариство та є правонаступником ДП "Полтавський електромеханічний завод" (т.2, а.с. 134-135).

При цьому, зазначені документи не містять жодних посилань на те, що на момент створення ВАТ "Лтава" до складу державного підприємства "Полтавський електромеханічний завод" входив завод "Комплект" виробничого об'єднання "Лтава".

У 1992 році завод "Комплект" ввійшов до складу Полтавського державного виробничого об'єднання "Лтава". У свою чергу, на базі державного підприємства "Полтавський електромеханічний завод" у 1994 році створено ВАТ "Лтава", що стало правонаступником Полтавського електромеханічного заводу.

Полтавське державне виробниче об'єднання "Лтава" припинено за судовим рішенням від 30 березня 2006 року без визначення правонаступників, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ( т.1, а.с. 40), а ВАТ "Лтава" у 2011 році перейменовано на ПАТ "Завод "Лтава".

Отже, ПАТ "Завод "Лтава" не є правонаступником заводу "Комплект", адже останній, будучи відокремленою виробничою одиницею без права юридичної особи, припинив свою діяльність разом з припиненням Полтавського державного виробничого об'єднання "Лтава" 30 березня 2006 року.

Колегія суддів зауважує на тому, що на вимогу суду апеляційної інстанції доказів, які б підтверджували факт правонаступництва надано не було.

Слід зазначити, що відповідно до ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання заявника апеляційної скарги на наявність обов'язку ВАТ «Лтава» відшкодовувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій особам, які працювали на Заводі "Комплект" виробничого об'єднання "Лтава".

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до наявних в матеріалах справи розрахунків встановлені, окремо, суми витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2, що підлягають до відшкодування відповідачем відносно ОСОБА_2 у розмірі 3991,82 грн. та ОСОБА_3 у розмірі 1862,90 грн. (т.2, а.с.31-32).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач, зобов'язуючи відповідача відшкодувати витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених за списком №2 гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за травень-червень 2015 року, які становлять 5854,72 грн., діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені законодавством та Конституцією України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 року по справі № 816/2980/16 в частині відмови у задоволенні позову відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2016р. по справі № 816/2980/15 залишити без змін в частині відмови у задоволенні адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 01.11.2016 р.