Справа № 204/5546/16-а
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/5546/16-а
Провадження № 2-а/204/158/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року о 08 годині 35 хвилин суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження у м.Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив:

- визнати дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську щодо відмови у відновленні з 01 червня 2015 року виплати йому пенсії за віком протиправними;

- зобовязати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську відновити виплату йому пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 червня 2015 року;

- стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав на те, що з 19 січня 2015 року, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» йому було призначено пенсію за віком і він перебуває на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську. З 01.04.2015 року виплату пенсії позивачу було припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, оскільки він, до теперішнього часу, працює на посаді судді апеляційного суду Дніпропетровської області. 03.07.2016 року позивач звернувся до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську з проханням поновити з 01 червня 2015 року йому виплату пенсії за віком. 29.08.2016 року він отримав лист №К-82/01/26 від 02.08.2016 року ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську, яким на підставі рішення Комісії з розгляду питань, повязаних з виплатою пенсій (прот. №27 від 01.08.2016 року), позивачу у задоволенні його заяви про поновлення виплати пенсії за віком було відмовлено. Вважає, що з 01.06.2015 року виплата йому пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю у абзаці 2 ч.1 ст.47 вказаного Закону підстав для її не виплати, а тому, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

23 вересня 2016 року від відповідача надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, згідно яких зазначено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII внесено зміни в ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме: тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. З 01.01.2016 пенсія заявнику також не виплачується, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VІІІ внесено зміни в ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», де

залишається попередньо зазначений текст, тільки замість слів «тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року» передбачена нова редакція «тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року».

Відповідно до ч.5 ст.183-2 КАС України, справа була розглянута у порядку скороченого провадження з надходженням до суду, у передбачений законом строк, заперечень відповідача.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську та з 19 січня 2015 року йому призначена пенсія за віком згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З 01 квітня 2015 року відповідачем виплату вказаної вище пенсії позивачу припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII.

Позивач, по теперішній час, працює на посаді судді апеляційного суду Дніпропетровської області.

Вказані обставини не є спірними.

03 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську з проханням поновити з 01 червня 2015 року йому виплату пенсії за віком.

ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську №К-82/01/26 від 02.08.2016 року, позивачу направлено витяг з протоколу засідання комісії з розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства про пенсійне забезпечення №27 від 01.08.2016 року, згідно якого, комісія відмовила ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії з 01.06.2015 року,

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №213, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015 року строк вищезазначених обмежень продовжено на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Згідно абз.4 ч.1 ст.47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ Закону №213 порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Таким чином, законодавчо встановлено заборону виплати з 01.04.2015 року пенсій за віком, призначених відповідно до Закону №1058 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі суддями відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Посилання позивача як на підставу відновлення з 01.06.2015 року виплати пенсії на п.5 Прикінцевих положень Закону №213 є помилковими, оскільки останнім передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України; при цьому вказаний пункт не містить приписів щодо відновлення виплати пенсії як такої й, у тому числі, призначеної на підставі Закону №1058.

Відповідно до норм статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсія є періодичним (щомісячним) платежем, отже позивач щомісяця повинен був дізнаватися про порушення своїх прав відповідачем.

Частиною першою статті 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 30.08.2016 року, що підтверджується вхідним штампом канцелярії суду (арк.с.2).

З матеріалів справи не вбачається будь-яких підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, ч.2 ст.11, 17, 18, 99, 100, 158, 159, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Н.В. Токар