Справа № 754/16614/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 11.08.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України в сумі 1 197, 91 грн. за 2007 рік при призначенні пенсії у 2015 році позивачу та незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 06.06.2014 в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія «Євразія» на підставі довідки № 1656 від 04.12.2014;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва провести перерахунок та виплату пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за 2012-2014 роки на підставі довідки № 1656 від 04.12.2014 та зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 06.06.2014 в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія «Євразія» , починаючи з 01.02.2015;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.2004 по 06.06.2014 в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія «Євразія» на підставі довідки № 1656 від 04.12.2014 з розрахунку 1 рік як 1 рік і 6 місяців.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11.08.2016 позов задоволено частково: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за 2007 рік (1 197,91 грн.) при призначенні у 2015 році пенсії ОСОБА_2 та не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 06.06.2014 в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія Євразія»; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва провести перерахунок та виплату пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за 2012-2014 на підставі довідки № 1656 від 04.12.2014 та зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 06.06.2014 в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія «Євразія», починаючи з 30.05.2015 з урахуванням проведених виплат; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.2004 по 06.06.2014 в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія «Євразія» на підставі довідки № 1656 від 04.12.2014 з розрахунку 1 рік як 1 рік і 6 місяців.

Не погоджуючись з зазначеною вище постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва, правонаступником якого є Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, та з 01.02.2015 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач 07.07.2015 звернувся до відповідача з заявою, зокрема, про надання виписки з розпоряджень, розрахунок стажу та заробітної плати про призначення пенсії в Російській Федерації, копії документів про стаж та заробітну плату, виписку з розпорядженням про призначення пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати, яка врахована при розрахунку пенсії, копій документів, які використовуються для нарахування йому пенсії (а.с. 17).

Листом управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва за № 4605/09/А-427 від 21.07.2015, позивачеві повідомлено, що розмір призначеної йому пенсії розрахований згідно діючого законодавства, на підставі документів пенсійної справи. Пенсія розрахована при загальному страховому стажі 33 роки, 5 місяців. 5 днів, із них по періодам: з 18.06.1969 по 15.01.1970; з 03.02.1970 по 01.04.1970 ; з 05.08.1970 по 16.11.1970; з 17.11.1970 по 15.12.1972; з 15.01.1973 по 11.08.1975; з 12.08.1975 по 23.09.1975; з 02.10.1975 по 02.07.1982; з 07.07.1982 по 08.02.1985; з 18.03.1985 по 29.10.1987; з 30.10.1987 по 15.12.1987; з 16.12.1987 по 15.12.1990; з 16.12.1990 по 26.06.1991; з 27.06.1991 по 06.04.1992; з 07.04.1992 по 29.04.1992; з 30.04.1992 по 31.01.1994; з 01.02.1994 по 02.09.1994; з 03.09.1994 по 07.09.1994; з 08.09.1994 по 23.01.1995; з 24.01.1995 по 25.04.1997; з 26.04.1997 по 30.04.1997; з 01.05.1997 по 24.10.1998; з 25.10.1998 по 30.10.1998; з 01.11.1998 по 20.05.1999; з 16.03.2000 по 30.06.2000; з 01.07.2000 по 25.09.2000; з 26.09.2000 по 31.12.2003; з 01.01.2004 по 31.03.2004, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35% - 0.45113 середньомісячного заробітку з врахуванням виключення 10% із заробітної плати - 4859,92 грн. узятого за оптимально вигідні для його періоди роботи: з 01.08.1992 по 31.07.1997; з 01.07.2000 по 31.12.2001; з 01.01.2004 по 31.03.2004 ( який розраховано за формулою: середня ; заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії (за повний 2007 р.) *коефіцієнт заробітної плати = 1 197,91 грн.* 4.05700) (а.с. 19-20).

Вважаючи, що при призначенні пенсії за віком відповідач протиправно застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік, а не показник у середньому за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва неправомірно не зарахувало стаж роботи позивача за період з 01.01.2004 по 06.06.2014 та пільговий коефіцієнт для працівників, які працювали в районах Крайньої Півночі, оскільки робота позивача в районах Крайньої Півночі за вказаний період включно підтверджується записами в його трудовій книжці та довідкою від 04.12.2014 № 1656, також відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком неправомірно застосував показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік, оскільки підлягає застосуванню показник у середньому за календарних рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10.02.1960 регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29.09.1967 було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п. 1, 2 розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та постановою № 148.

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, довідкою (архівною довідкою).

Згідно наданої позивачем трудової книжки вбачається, що позивач працював в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія «Євразія» в період часу з 26.09.2000 по 06.06.2014.

Вказаний період роботи, також, підтверджено відповідною довідкою № 1656 від 04.12.2014, з якої вбачається, що заробітна плата позивачу нараховувалась у період з вересня 2004 року по червень 2014 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи наявні достатні та необхідні правові докази для зарахування зазначеного періоду роботи до трудового стажу позивача із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців.

Доводи апелянта про те, що позивачем не було надано строкових трудових договорів, підтверджуючих факт його роботи в районах Крайньої Півночі у період з з 01.01.2004 по 06.06.2014 включно та поширення на нього відповідних пільг, колегія суддів вважає такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а саме п. 5 розділу ХV Перехідних положень Закону № 1058-IV, п. 1 Порядку № 637, п. 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, з яких чітко вбачається, що такі договори є альтернативними документами, якими може підтверджуватися факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Крім того, у п. 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28 чітко вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва неправомірно не зарахувало стаж роботи позивача за період з 01.01.2004 по 06.06.2014 та пільговий коефіцієнт для працівників, які працювали в районах Крайньої Півночі.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Одним з показників, який враховується в формулі визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії є середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. При цьому, колегія суддів зазначає, що термін «обчислення пенсії» у правовому розумінні тотожний терміну «призначення пенсії».

Таким чином, середня заробітна плата працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, використовується як складова для призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 40 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і є величиною постійною незмінною при перерахунку пенсії, на відміну від інших показників, які використовуються при визначенні заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Враховуючи те, що позивачу на території Російської Федерації була припинена виплата пенсії, а на території України він звернувся із заявою до відповідача саме про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що середньомісячний розмір заробітку для розрахунку його пенсії має бути визначений з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2012-2014 ріки з 30.05.2015.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з апелянта судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015).

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється в таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру, який подано: суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 розмір мінімальної заробітної плати; фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору встановлюється в таких розмірах, зокрема: за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» становив 1 218 грн.

З позовної заяви позивача вбачається, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру (визнати протиправним дії управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України в сумі 1 197, 91 грн. за 2007 рік при призначенні пенсії у 2015 році позивачу та незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 06.06.2014 в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія «Євразія» на підставі довідки № 1656 від 04.12.2014; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за 2012-2014 роки на підставі довідки № 1656 від 04.12.2014 та зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 06.06.2014 в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія «Євразія» , починаючи з 01.02.2015; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києві зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.2004 по 06.06.2014 в Усинському філіалі ТОВ «Бурова компанія «Євразія» на підставі довідки № 1656 від 04.12.2014 з розрахунку 1 рік як 1 рік і 6 місяців). Отже, ставка судового збору за подачу позову становила: (1 218 х 0,4) х 3 = 1 461, 60 грн.

Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення апеляційним судом, то у відповідності до п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір відповідачу потрібно сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 607, 76 грн. (1 461, 60 х 110 %).

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 11.08.2016 - без змін.

Стягнути з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 1007, код класифікації 22030101) судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 1 607, 76 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.