Справа № 264/5233/16-а
Суддя: Литвиненко Н. В.
Дата ухвалення: 2016-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/5233/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2016 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання рішення та дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі міста Маріуполя (далі УПФУ) в якому просив визнати частково неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя №2456 від 25.08.2016 року та дії Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя щодо нарахування йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, щодо не врахування стажу служби в органах МВС при обчисленні страхового стажу позивачу при призначенні пенсії та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з урахуванням, крім раніше зарахованого страхового стажу, страхового стажу для призначення пенсії періоду проходження ним служби в органах МВС з 10.05.1982 року по 29.06.1983 року, з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 13.06.2016 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обчислена за формулою, передбаченою для цього Закону (без застосування показника середньої заробітної плати по Україні), яку він отримував з 26.03.2001 по 13.06.2016 року. Після призначення цієї пенсії позивач продовжував працювати. Згідно із рішенням Управління ПФУ №2456 від 25.08.2016 року, відповідно до поданої заяви позивача від 13.06.2016 року, йому призначена пенсія за віком з 13.06.2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідач, призначивши позивачу пенсію за віком застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік, а не відповідно до ст. 40 та абзацу 2 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії з 13.06.2016 року склав 1736,08 грн. Вважає такі дії відповідача такими, що суперечать ст.40 та абз.2 ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», так як при призначені йому пенсії відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 3 (три) календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з дати його звернення до нього за призначенням пенсії, тобто з 13.06.2016 року. Внаслідок таких дій відповідача позивачу була невірно визначена пенсія, що призвело до зменшення її розміру. Також вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення під час розрахунку страхового стажу для призначення пенсії позивачу період проходження ним служби в органах МВС з 10.05.1982 року по 29.06.1983 року, в результаті чого було невірно визначено коефіцієнт стажу, що призвело до зменшення розміру пенсії позивача на яку він мав право.

Представник позивача адвокат Орєхов М.В. , який діє на підставі договору про надання правової допомоги та позивач в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти позову, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, УПФУ діяло в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством України. 13.06.2016 року позивач подав заяву про переведення з одного виду пенсії на інший та на підставі даної заяви його переведено з пенсії згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнений з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію зі зниженням віку за Списком №1 відповідно до ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може врахуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Згідно із Постановою КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23.04.2012 року пенсії особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, призначені до 2007 року відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачені страхові внески, перераховуються у порядку, встановленому абзацом першим цього пункту, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік. Згідно розпорядження від 25.08.2016 року період проходження служби в органах МВС з 10.05.1982 року по 29.06.1983 року помилково не був врахований. Пенсійна справа була переглянута, та згідно розпорядження від 26.09.2016 року стаж виправлений, та період з 10.05.1982 року по 29.06.1983 року враховано з дати звернення - з 13.06.2016 року. Просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

ОСОБА_4 з 26.03.2001 року перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

13.06.2016 року ОСОБА_4 подав до УПФУ в Іллічівському районі м.Маріуполя заяву про переведення з одного виду пенсії на інший, на підставі якої з 13.06.2016 року Управління ПФУ перевело його з пенсії згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію зі зниженням віку за Списом №1 відповідно до ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». При переведенні з пенсії застосовано середній показник заробітної плати за 2007 рік.

Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Абзацом 2 преамбули цього Закону передбачено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії регламентовано ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 з урахуванням змін, внесених Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Суд зазначає, що при розрахунку пенсії за вислугою років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яку позивач отримував до переведення на пенсію за Списком №1, взагалі не застосовується показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Крім того, згідно із ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оскільки позивач не надав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тому відповідач протиправно зменшив розмір пенсії позивача.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія позивачу призначалась за вислугу років в процентному відношенні до відповідних сум грошового забезпечення та без застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше.

Крім того, після звільнення з органів МВС позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії, виходячи з показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення пенсії, а дії відповідача Управління ПФУ в Іллічівському районі міста Маріуполя щодо застосування показника заробітної плати за 2007 рік під час призначення йому пенсії за віком є неправомірними.

Таким чином, відповідач не обґрунтовано застосував показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, що призвело до зменшення розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 09.06.2015 року у справі №21-550а14, згідно із якою частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до чю4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше до 01.01.2004 року, зокрема у Законі України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» йдеться стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ). Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Пунктом «в» ч.3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Однією з соціальних пільг військовослужбовців, визначених державою, є врахування часу проходження військової служби під час обчислення страхового стажу для призначення пенсій.

Згідно із трудовою книжкою позивача вбачається, що останній у період з 10.05.1982 року по 29.06.1983 року проходив службу в органах МВС, а тому відповідачем під час розрахунку страхового стажу для призначення пенсії не був включений даний період, внаслідок чого відповідачем невірно визначено коефіцієнт стажу, що призвело до зменшення розміру пенсії позивача на яку він мав право.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст.2,86,158-163,167,183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області про визнання рішення та дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати частково неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя №2456 від 25.08.2016 року та дії Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя щодо нарахування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, щодо не врахування стажу служби в органах МВС при обчисленні страхового стажу позивачу при призначенні пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з урахуванням, крім раніше зарахованого страхового стажу, страхового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 періоду проходження ним служби в органах МВС з 10.05.1982 року по 29.06.1983 року, з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 13.06.2016 року, з врахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Іллічівський районний суд міста Маріуполя до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. В. Литвиненко