Справа № 308/11334/16-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Позов мотивує тим, що 29 жовтня 2016 року на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб відповідач був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» Чопського прикордонного загону. Документів, що посвідчують його особу не має. Відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватися на території України не має змоги, родичів на території України не має. Під час опитування відповідач пояснив, що має намір у будь-якому випадку потрапити в країни західної Європи з метою працевлаштування для забезпечення свого проживання та бажання повернутися до країни походження не має, що підтверджується його незаконними діями.

Просить примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що ним заповнено заяву про визнання його біженцем і він має намір отримати статус біженця, у звязку з цим просить відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази суд проходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави (ст. 3 Конституції України).

В судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2016 року відповідач громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб був переданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне затримання, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 29 жовтня 2016 року, протоколом зустрічі Прикордонного Уповноваженого України і помічника Прикордонного Уповноваженого Словацької Республіки, яка відбулася 29 жовтня 2016 року в районні прикордонного знаку № 138 та актом приймання-передавання особи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту» передбачено, що біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

В судовому засіданні відповідач повідомив, що має намір отримати статус біженця, про що надав суду відповідну заяву при визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У відповідності до розяснень, що містяться в пункті 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженців та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення та примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземців та особи без громадянства в Україні» № 1 від 25.06.2009 р., примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового та тимчасового захисту».

Враховуючи, що на момент розгляду справи залишається не вирішеним питання щодо звернення відповідача із заявою про надання йому статуту біженця, і беручи до уваги те, що до вирішення питання про надання або відмову в наданні статусу біженця відповідач не може бути примусово видворений, суд вважає, що адміністративний позов є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5 КАС України, ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Головуюча Сарай А.І.