Справа № 2а-9568/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-9568/11/2670

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2011 року № 2а-9568/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Аргумент Груп"

до

Київської міської ради

про

зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргумент Груп», звернувся з позовом до Київської міської ради про зобов’язати Київську міську раду, поновити договір оренди земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аргумент Груп»для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом та дитячим майданчиком на вул. Уманській (біля будинку №33 та № 33-а) у Солом’янському районі м. Києва загальною площею 0,3891 га терміном на 3 (три) роки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на Підставі рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2010 р. Позивачем було запропоновано Київській міській раді поновити договір оренди земельної ділянки для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом та дитячим майданчиком на вул. Уманській (біля будинку №33 та № 33-а) у Солом’янському районі м. Києва загальною площею 0,3891 га терміном на 3 (три) роки.

Проте, як зазначає Позивач 21.06.2011 р. ТОВ «Аргумент Груп»було отримано лист від Головного управління земельних ресурсів де зазначалось: «укладений між Київською міською радою та ТОВ «Аргумент Груп», згідно з п. 11.3 договору припинив свою дію у зв’язку із закінченням строку, на який його було укладено. На даний час підстави щодо відновлення запису реєстрації договору оренди земельної ділянки відсутні».

Відповідач в судове засідання не з’явився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. Заперечень проти позову до суду не надавали.

В матеріалах справи наявні заперечення проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень Відповідач зазначає, що Київська міська рада не приймала рішення про поновлення договору земельної ділянки таким чином у позивача відсутня єдина підстава для укладання договору оренди земельної ділянки –рішення Київської міської ради.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради від 23.12.2004 № 1015/2425 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Аргумент Груп" земельної ділянки для будівництва житлового будинку з підземним паркінгом та дитячим майданчиком на вул. Уманській (біля будинків № 33 та № 33-а) у Солом'янському районі м. Києва ТОВ «Аргумент Груп»було затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,39 га для будівництва житлового будинку за рахунок земель міської забудови.

Між Київською міською радою, в якості орендодавця, та ТОВ «Аргумент Груп», в якості орендаря, 20.04.2005 р. було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого орендодавець, на підставі рішення Київради від 23.12.2004 № 1015/2425, передав, а орендар прийняв у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку по вул. Уманській (біля будинків № 33 та № 33-а) у Солом'янському районі міста Києва для будівництва (надалі по тексту Договір оренди 20.04.2005 р.).

У серпні 2007 року Київська міська рада звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом про розірвання договору оренди 20.04.2005 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2007 року по справі №32/449 позов було задоволено повністю, розірвано договір оренди земельної ділянки по вул. Уманській (біля будинків №33 та №33-а) у Солом'янському районі м. Києва та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргумент Груп»повернути Київській міській раді орендовану земельну ділянку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аргумент Груп»26 липня 2010 року звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2007 по справі № 32/449 за нововиявленими обставинами, оскільки листом від 31.05.2010 (вх. № 32 від 03.06.2010) йому було відмовлено у продовженні строку оренди земельної ділянки з посиланням на розірвання судовим рішенням договору. Як на нововиявлену обставину заявник вказує на скасування рішенням Київської міської ради від 01.10.2007 № 501/3335 покладеного в основу рішення Господарського суду міста Києва по даній справі рішення Київської міської ради від 28.12.2006 р., про що Київською міською радою не було повідомлено суду під час винесення рішення по даній справі. Про даний факт заявнику стало відомо лише 03.06.2010, оскільки договір не був розірваний і ТОВ «Аргумент Груп»продовжував безперешкодно користуватися орендованою земельною ділянкою.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.10.2010 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аргумент Групп»про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2007 у справі № 32/449 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2007 у справі № 32/449 скасовано. Прийняти нове рішення. У позові відмовити повністю.

Суд звертає увагу на те, що приписи статті 13 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до статей 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

У відповідності до п. 5 ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Зокрема, договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов'язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для використання на обумовлений договором строк.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про оренду землі»у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього закону.

Згідно ст. 20 Закону України «Про оренду землі»та ст. 126 Земельного кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Договір оренди земельної ділянки може бути укладений лише за взаємним волевиявленням сторін (статті 16 Закону України «Про оренду землі»). Згідно ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України двостороннім право чином є погоджена дія двох сторін.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Вимогам ч. 3 статті 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочинну в момент його вчинення є підставою недійсності правочинну.

Відповідно до частин 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Господарським судом м. Києва встановлено, що ТОВ «Аргумент Груп»продовж 2005 р. по 2010 р. користувався земельною ділянкою та строк договору оренди закінчився 26.04.2010 р.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», поновлення договору оренди землі по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Судом встановлено, що на адресу Київської міської ради лист-повідомлення з проектом додаткової угоди не надходив, Київська міська рада не надавала свого погодження на поновлення відповідного договору оренди землі. Надання такої згоди є правом Київської міської ради, а не обов'язком.

Тобто цією нормою не передбачений порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню.

Разом з тим, відповідно до пункту тридцять четвертого статті 26, пункту другого статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Зважаючи на те, що необхідною умовою укладення та поновлення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування, зобов'язання цього органу укласти або поновити договір оренди земельної ділянки за відсутності такого рішення є порушенням його виключного, передбаченого Конституцією України, права на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами, передбаченими статтею 152 Земельного кодексу України, з обов'язковим дотриманням норм чинного законодавства. Згідно вказаної статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку, що передбачено пунктом другим статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись своїм внутрішнім переконанням Суд дійшов висновку, що Відповідачем вчинені дії у відповідності до законодавства, а отже підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення. Дана скарга подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук