Справа № 826/24212/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Генчмазлумо І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авант» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авант», звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 07 жовтня 2015 року №Ю-0018-10.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 07 жовтня 2015 року №Ю-0018-10. Присуджено з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авант» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 597,12 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07 жовтня 2015 року відповідачем, у зв'язку з даними картки особового рахунку позивача (станом на 30 вересня 2015 року) зазначив про наявність заборгованості у ТОВ «Авант» зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, штрафів та пені, що стало підставою для формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-0018-10 від 07.10.2015 на суму 59 710,67 грн.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позову, прийшов до висновку про протиправність вимоги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 07 жовтня 2015 року №Ю-0018-10.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність зазначеної вимоги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві з огляду на наступне.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Положеннями статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 №1622/24154

Відповідно до пункту 4.2.3 зазначеної Інструкції, днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органів доходів і зборів - день списання банком або органами Державної казначейської служби України суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органів доходів і зборів.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою (пункт 6.2 Інструкції).

Згідно з пунктом 7.1 Інструкції, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 9. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний період, за який сплачується єдиний внесок, незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період (пункт 7.2.2 Інструкції).

Водночас, пунктом 7.9 Інструкції встановлено, що оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення вищим органом доходів і зборів або судом рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07 жовтня 2015 року відповідачем, у зв'язку з даними картки особового рахунку позивача (станом на 30 вересня 2015 року) зазначив про наявність заборгованості у ТОВ «Авант» зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, штрафів та пені, що стало підставою для формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-0018-10 від 07.10.2015 на суму 59 710,67 грн.

Водночас до оскаржуваної вимоги були включені зобов'язання по сплаті єдиного внеску згідно з вимогами про сплату боргу (недоїмки) від 14.01.2015 №Ю-0018-3 та від 04.03.2015 №Ю-0018-3, що пройшли процедуру узгодження та оскарження відповідно до норм чинного законодавства, та були скасовані у судовому порядку.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 у справі №826/6945/15 за позовом ТОВ «Авант» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування вимог та рішень, визнано протиправними та скасовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.01.2015 №Ю-0018-3 та від 04.03.2015 №Ю-0018-3.

Ухвалою Верховного Суду України від 21.09.2015 відмовлено у допуску до провадження справи за позовом ТОВ «Авант» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління державної фіскальної служби у м. Києві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 у справі №826/6945/15.

Зазначена обставина не заперечувалась представником відповідача.

Однак, згідно до даних картки особового рахунку позивача станом на 30 вересня 2015 року заборгованість на суму 59710 грн., з урахуванням зазначених судових рішень не виключена та відповідне корегування відповідачем не проведено.

Посилання відповідача на наявну заборгованість у позивача, незважаючи на рішення судів, що набрали законної сили, колегія судів не приймає до уваги, оскільки згідно наявних в матеріалах справи рішень Головного управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служи України по результатам розгляду первинної скарги від 21.01.2016 №10/26-15-10-08-16, від 09.02.2016 №2618/10/26-15-10-08-16 та від 03.03.2016 №5118/10/26-15-10-08-16 скасовано вимоги податкового органу про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску, та зобов'язано здійснити відповідне коригування в картці особового рахунку ТОВ «Авант» з урахуванням вищезазначених судових рішень (78-86).

Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, про протиправність та необґрунтованість вимоги Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 07 жовтня 2015 року №Ю-0018-10.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої відповідачем не виконано та не доведено.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження. В порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не надано доказів, які б підтверджували правомірність його дій.

Беручи до уваги вищезазначені обставини справи, зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 07 жовтня 2015 року №Ю-0018-10 є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (02094, м. Київ, бульвар Верховної Ради, 24-б, ) судовий збір у розмірі 1339,80 грн. за подачу апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: ГУДКСУ у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 1007; код класифікації доходів до бюджету: 22030001).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 03 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.