Справа № 808/317/16
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2016 рокусправа № 808/317/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Щербака А.А.

суддів: Баранник Н.П. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся з позовом до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 07.08.2015 №, від 07.08.205 №, вимоги про сплату боргу (недоїмки) " Ф від 20.07.2015 та зобов'язання відповідача повернути позивачу помилково сплачену недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 23 124 грн. 49 коп.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016р. позов задоволено частково.

Суд постановив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 07.08.2015 № та №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф від 20.07.2015, винесені Пологівською об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС України у Запорізькій області відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить оскаржену постанову скасувати, в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна карга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що позивачем не було підтверджено зв'язок витрат з його господарською діяльністю.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна карга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі акту перевірки від 20.07.2015 №525/08-15-17-02/ відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.08.2015 № , яким позивачу нараховане грошове зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особами на підставі річного декларування, на суму: за основним зобов'язанням - 11 309,30 грн.; за штрафними санкціями - 2 827,33 грн. та № позивачу нараховане грошове зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, який сплачується податковими агентами з доходів платника податку, на суму: за основним платежем - 4 547,48 грн.; за штрафними санкціями - 1 464,87 грн.

Актом перевірки встановлено порушення: п.138.2 ст. 138 розділу ІІІ , п.177.2 ст. 177, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пп.168.1.1, п.168.1.2 п.168.1 ст. 168, пп. «б» п 176.2 ст.176 Податкового кодексу України та п.4 ч.4 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Позивачу також була направлена вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф від 20.07.2015 на суму 23124,49 грн.

Позивач сплатив суму боргу, зазначену у вимозі №Ф від 20.07.2015 в розмірі 23124,49 грн., що підтверджується платіжним дорученням №80 від 04.08.2015, проте не погодившись з висновками акту перевірки, вимогою та спірними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції в частині задоволених позовних вимог зазначив, що позивач мав достатній та необхідний обсяг первинних документів які підтверджують правомірність включення вказаних позивачем витрат до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 07.08.2015 винесено необґрунтовано.

Також, судом зазначено, що жодна з вказаних в акті перевірки фізичних осіб не перебувала в трудових відносинах з позивачем і він не був їх податковим агентом, податкове повідомлення-рішення № від 07.08.2015 підлягає скасуванню.

Також суд зазначив про хибність висновків податкового органу, викладених в акті перевірки, на підставі якого була винесена спірна вимога.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

В описовій частині акту перевірки від 20.07.2015 №525/08-15-17-02/ зазначено, що позивачем не було надано будь-яких первинних документів на підтвердження того, що понесені витрати пов'язані з господарською діяльністю.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем на підтвердження витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, було надано чеки та виписки ПАТ КБ «ПриватБанк». Ряд платежів згідно з чеками були здійснені не позивачем особисто, а ОСОБА_2 на користь контрагентів позивача.

До перевірки позивач додавав довіреність (копія долучена до матеріалів справи), якою він уповноважував ОСОБА_2 діяти від його імені та в його інтересах з питань ведення господарської діяльності позивача. Дана довіреність була видана на виконання договору доручення (копія долучена до справи), за яким позивач доручав ОСОБА_2 вести його справи з питань провадження діяльності як фізичної особи-підприємця та, зокрема, розраховуватися з контрагентами.

Відповідно до пунктів 177.2 та 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Судом першої інстанції вірно було враховано наявність як платіжних документів так і угод з постачальниками послуг, по яким позивачем було здійснено оплату.

Вірно судом було взято до уваги наявність довіреності, якою позивач уповноважував ОСОБА_2 діяти від його імені та в його інтересах з питань ведення господарської діяльності позивача, яка була видана на виконання договору доручення, за яким позивач доручав ОСОБА_2 вести його справи з питань провадження діяльності як фізичної особи-підприємця та, зокрема, розраховуватися з контрагентами.

Норми чинного Податкового кодексу України не встановлюють обмежень щодо неможливості належним чином уповноваженої особи розраховуватись по господарським зобов'язанням свого довірителя.

Вірними є висновки суду першої інстанції про те, що позивач мав достатній та необхідний обсяг первинних документів які підтверджують правомірність включення вказаних позивачем витрат до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем.

Щодо нарахування зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, який сплачується податковими агентами з доходів платника податку.

Відповідно до ст. 168 Податкового кодексу України, оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять відомостей виплати позивачем відповідних сум у якості доходу в розумінні підпункту 14.1.54 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Матеріали справи містять докази сплати позивачем відповідних сум як погашення витрат при виконання угод, але перевіркою не було встановлено які суми сплачувались саме за виконання умов відповідних угод.

Враховуючи те, що судом першої інстанції вірно вставлено необхідність скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції поро необхідність скасування і податкової вимоги.

Таким чином, в межах доводів апеляційної скарги, підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова