Справа № 184/1022/16-а(2-а/184/22/16)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2016 рокусправа № 184/1022/16-а(2-а/184/22/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року

у адміністративній справі № 184/1022/16-а(2-а/184/22/16) за позовом ОСОБА_1 до головного державного санітарного лікаря Дніпропетровської області, головного державного експерта з умов праці в Дніпропетровській області, ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» про зобовязання на виконання певних дій, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року позивачу ОСОБА_1 повернуто адміністративний позов, предявлений ним до головного державного санітарного лікаря Дніпропетровської області, головного державного експерта з умов праці в Дніпропетровській області, ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» щодо: визнання його професійного захворювання; проведення розслідування професійного захворювання установленого 11.03.2005 року Криворізьким інститутом промислової медицини та скласти акт форми П-4 про професійне захворювання; виплати з державного фонду соціальної страховки; перегляду пенсії за втрату здоровя з 21.12.2010 року; забезпечення медичною допомогою; зобовязання ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» відшкодувати збитки за всі роки та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.; та виконання всіх пільг інвалідам праці.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що зазначених ним в позові в якості відповідачів, він вважає посадовими особами місцевих органів влади, так як КАСУ такі особи не визначені, а в разі невизначеності підсудності адміністративної справи, така справа згідно ч.5 ст.18 КАСУ розглядається місцевим адміністративним судом за вибором позивача. Крім того, позивач вказує на те, що суд згідно ч.1 ст.108 КАСУ, встановивши факт подання позову без додержання вимог ст.106 КАСУ, мав би постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху, з зазначенням недоліків позовної заяви, спосіб їх усунення і встановленням строку для усунення недоліків, але суд визначивши, що справа йому не підсудна, не вказав при цьому якому ж тоді суду ця справа підсудна. За вказаних обставин, позивач просить постановити ухвалу про скасування рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким зобовязати Головного Державного санітарного лікаря Дніпропетровської області, головного державного експерта з умов праці в Дніпропетровській області та ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат» провести повторне розслідування спеціальною комісією в іншому складі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1112 «Про деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві від 11.03.2005 року його професійного захворювання, яке він отримав під час роботи в ВАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат»

Заслухавши пояснення апелянта, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга позивача підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами по справі є посадові особи органу державної влади, і відповідно позов ОСОБА_1 є не підсудним Орджонікідзевському міському суду, а згідно ч.2 п.1 ст.21 КАС України дана справа підлягає розгляду в окружному адміністративному суді.

Судова колегія вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими тому, що спеціальна комісія, до якої входили представники відповідачів у цій справі, створюється для розслідування нещасного випадку, та не наділені управлінськими функціями при вирішенні питань на яких наполягає позивач у цій справі, і відповідно не є суб'єктом владних повноважень у розумінні статті 3 та статті 17 КАСУ.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 3 КАС зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом першим частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як убачається з матеріалів справи, що розглядається, позивач не погоджується з раніше наданими висновками спеціальної комісії, утвореною роботодавцем, до складу якої входили не лише представники органів державної влади, а тому вимагає проведення повторного розслідування спеціальною комісією в іншому складі.

Оскільки спеціальна комісія не здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідує нещасні випадки на виробництві та складає відповідні акти, дії або бездіяльність цієї комісії як в цілому, так і окремо кожного із її складу - не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді.

На наведені вище положення ст.3 та ст.17 КАСУ апеляційний суд раніше звертав увагу суду першої інстанції, зокрема в ухвалі від 15.10.2008 р. (а.с.16-17), та в ухвалі від 23.02.2010 року (а.с.18), рекомендуючи надати належну правову оцінку тому, чи наділені відповідачі управлінськими функціями при вирішенні питань на яких наполягає позивач, і відповідно дати оцінку тому, чи є вони субєктами владних повноважень, а також пропонував визначитися чи має заявлений спір характер публічно-правового спору і визначитися чи підлягає відкриттю провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1

Проте, в черговий раз, суд першої інстанції не надав належної оцінки вимогам ОСОБА_1, та повертаючи відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України адміністративний позов ОСОБА_1, не зазначив який суд повинен вирішувати ініційовані ОСОБА_1 спірні правовідносини, що стало перешкодою для розуміння позивача до якого самого належного суду він має звернутися і з яким саме позовом на захист своїх порушених прав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Наведена вище позиція апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" де вказується: фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Оскільки у цій справі суд першої інстанції помилково визначився з належністю розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства, але не розглядав спір по суті зазначивши належним судом окружний адміністративний суд, а апеляційна інстанція відповідно до ч.2 ст.20 КАСУ в апеляційному порядку має переглядати судові рішення місцевих адміністративних судів (місцевих загальних судів як адміністративних судів та окружних адміністративних судів), які знаходяться у межах їхньої територіальної юрисдикції, та позбавлена розглядати дану категорію справ по суті як перша інстанція, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині ухвалення нового рішення у цій справі по суті позовних вимог не підлягає задоволенню.

В іншій частині апеляційну скаргу ОСОБА_1 судова колегія вважає за необхідне задовольнити, ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року скасувати, з поверненням матеріалів даної справи до того ж суду першої інстанції

Керуючись п.3 ч.1 ст.199, ст.204, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2016 року скасувати, повернувши матеріали даної справи до того ж суду першої інстанції для розгляду питання щодо можливості відкриття провадження в адміністративній справі

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, бо не перешкоджає подальшому провадженню у справі

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов