Справа № 803/858/16
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 р. Справа № 876/6376/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г., Носа С.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Авант-Банк» Ларченко І.М. (далі відповідач, уповноважена особа Фонду), в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог визнати протиправним наказ від 23.02.2016 року №57 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями», а саме: преамбулу, розділ 1 та пункти 1.1 та 1.5 наказу, а також в додатку №2 до наказу позицію №75, в додатку №4 до наказу позицію №65, в додатку №6 до наказу позицію №41, які стосуються прав та інтересів ОСОБА_1, визнати протиправним повідомлення про нікчемність правочину від 25.02.2016 року №889/1

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року в задоволені позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що законодавцем гарантовано вкладнику відшкодування коштів за його вкладом в межах гарантованої суми 200 000 грн, однак за винятком випадків, передбачених ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З матеріалів справи робиться висновок, що банк уклав договір банківського вкладу (депозиту) № Д-Ф/16/1036-02432 від 29.01.2016 року, умови якого передбачають платіж з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством, та всупереч вимог п.2.2 договору провів операцію про перерахуванню коштів на рахунок ОСОБА_1 як початкової суми вкладу з розрахунку іншої фізичної особи.

Наведене дає підстави дійти висновку, що відповідач правомірно у відповідності до вимог п. 7 ч.3 ст. 38 вказаного вище Закону, визнав нікчемним операцію по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок № НОМЕР_1, проведену 29.01.2016 року на суму 6400 доларів США та договір банківського вкладу № Д-Ф/16/1036-02432 від 29.01.2016 року. Причому, з аналізу ст.ст. 228, 215 ЦК України, визнання судом правочину нікчемним не вимагається.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Покликання маються на те, що судом першої інстанції розглянуто справу не в межах позовних вимог, що є порушенням ст. 11 КАС України. Суд не повинен брати до уваги заперечення представника ПАТ «Авант-Банк», оскільки в нього не було прав представляти інтереси уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також, відповідачем не наведено, а судом встановлено відсутність підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу, що укладений між позивачем та банком. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне задоволити такі частково з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.01.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Авант-Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №Д-Ф/16/1036-02432 на вимогу «Вільні збереження» (з щомісячною сплатою процентів), згідно якого банк приймає від вкладника вклад на вкладний (депозитний) рахунок на вимогу на наступних умовах, зокрема, строк депозиту є безстроковий, початкова сума вкладу 6400 доларів США, процентна ставка 2,8% річних. Пунктами 2.1 та.2.2 договору передбачено, що банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок на вимогу НОМЕР_1; початкова сума вкладу зараховується на рахунок шляхом внесення вкладником готівкових коштів через касу банку або шляхом безготівкового перерахування коштів вкладником на рахунок з іншого власного вкладного або поточного рахунку (а.с.9-11).

Згідно платіжного доручення в іноземній валюті №2 від 29.01.2016 року ОСОБА_3 було переказано кошти в іноземній валюті на рахунок позивача у сумі 6400 доларів США (а.с.8).

Як свідчать матеріали справи, постановою Правління Національного банку України від 10.12.2015 року №878/БГ віднесено ПАТ «Авант-Банк» до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку (а.с.53-56).

Постановою Правління Національного банку України від 29.01.2016 року №44 віднесено ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.01.2016 року №96 у ПАТ «Авант-Банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію з 29.01.2016 року до 28.02.2016 року включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Авант-Банк» Ларченко І.М. (а.с.76).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.02.2016 року №262 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Авант-Банк» з 26.02.2016 року по 25.02.2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Авант-Банк» Ларченко І.М. на два роки з 26.01.2016 року по 25.02.2018 року (а.с.52).

Наказом відповідача від 23.02.2016 року №57 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» застосовано наслідки нікчемності операцій (транзакцій) по перерахуванню коштів з поточних рахунків юридичних та фізичних осіб на вкладні депозитні/поточні (карткові) рахунки інших фізичних осіб клієнтів банку, що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, операції по перерахуванню коштів в сумі 6400 доларів США з рахунку ОСОБА_3 на депозитний рахунок ОСОБА_1, про що свідчать додатки №№2, 4 та 6 до наказу (а.с.42-45).

25.03.2016 року листом за вих.№889/1 уповноважена особа Фонду повідомила ОСОБА_1 про нікчемність операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок НОМЕР_1, проведеної 29.01.2016 року на суму 6400 доларів США, та нікчемність договору банківського вкладу №Д-Ф/16/1036-02432 від 29.01.2016 року згідно п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.6).

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палатою в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) вказала, що виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність», пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відтак, з урахуванням вимог ст.244-2 КАС України вказана позиція Верховного Суду України є обов'язковою для врахування судами при розгляді справ у подібних спорах.

На підставі наведеного, враховуючи характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що є наслідком скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України, та у відповідності до ч.2 ст.157 КАС України слід роз'яснити позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року скасувати та провадження у справі № 803/858/16 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що даний спір підлягає до розгляду в порядку господарського судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 31.10.2016 року.