Справа № 760/13076/16-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень про визнання поведінки державного виконавця неправомірною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 02 серпня 2016 року позовну заяву було залишено без руху. Так, статтею 106 КАС України передбачені вимоги, яким повинна відповідати позовна заява при зверненні до суду адміністративної юрисдикції. Проте всупереч ч. 2 ст. 106 КАС України позивач на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначав і не надав докази, які ці обставини підтверджували (твердження про існування між ним та відповідачем певних стосунків, наявність інвалідності відповідної групи тощо). Позивач окрім самої позовної заяви в двох примірниках на двох аркушах не додав жодного іншого документа.

Крім того, відповідно до ч 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. Підстави, за якими особи звільняються від сплати судового збору за подачу позову або заяви, зазначені у ч 2 цієї ж статті Закону України «Про судовий збір».

Так, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди 1 та 2 груп. Проте, як вбачалось з позовної заяви, окрім зазначення в самому тексті позову про наявність у позивача інвалідності, жодних інших підтверджуючих документів останнім не надано, що позбавило суд можливості перевірити зазначені дані. Відтак суд вважав за необхідне довести до відома позивача, що дотримання вимог ст. 106 КАС України та Закону України «Про судовий збір» при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, в порушення імперативних вимог п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України позивачем не було викладено обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Зокрема, позивач зазначав в тексті адміністративного позову про своє право на отримання одноразової грошової допомоги як інваліда війни 2 групи, посилаючись на цій підставі на п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України щодо підсудності справи саме місцевому загальному суду як адміністративному, а також акцентував увагу суду на тому що саме Міністерство оборони України є належним відповідачем по справі.

А тому, суду було незрозумілим які саме права та законні інтереси позивача були порушені Міністерством оборони України при оскарженні дій державного виконавця, які саме дії державного виконавця, на думку позивача порушували його законні права та інтереси, повинні бути визнані незаконними, хто саме є відповідачем по даній справі враховуючи обставини зазначені самим позивачем, правове обґрунтування посилання на п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України, як на підставу визначення підсудності позову про визнання незаконним дій державного виконавця.

Суд звертав увагу позивача на те, що в позовних вимогах він просить визнати поведінку державного виконавця щодо відповідача неправомірною. А тому, було незрозумілим, як можна просити суд визнати поведінку особи неправомірною щодо самої себе; в разі якщо позивач просить визнати неправомірною поведінку державного виконавця відносно себе як відповідача по конкретній справі, вирішення даного питання не відноситься до компетенції суду в порядку адміністративного судочинства, а може бути розглянута судом в порядку цивільного судочинства в рамках позову про захист честі, гідності та ділової репутації. А тому, позовні вимоги в даній редакції є некоректними і підлягали або зміні позивачем або належному аргументуванню для їх розгляду в порядку адміністративного судочинства в рамках даної справи.

До відкриття провадження у справі 03.11.2016 року позивач направив до суду заяву про повернення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 108 КАС України, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 108 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту Державної виконавчої служби України в особі Відділу примусового виконання рішень про визнання поведінки державного виконавця неправомірною - повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк