Справа № 2а-8562/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 жовтня 2011 року 10:15 № 2а-8562/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Паньків В. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Державна податкова інспекція в Оболонському районі м.Києва
про скасування рішень форми "Р" № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 26.05.2011 року
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07.10.2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва про скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р»№ та № від 26.05.2011 р.

Позивач просить скасувати оскаржені податкові повідомлення - рішення, вважаючи донарахування сум податків і застосування штрафної санкції необґрунтованим та безпідставним.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та в обґрунтування зазначає, що позивач при здійсненні господарської діяльності застосував спрощену систему оподаткування та перевищив суму виручки понад 500 тис. грн. впродовж ІІІ кварталу 2008р., тому донарахування сум податків і застосування штрафної санкції були правомірними, з посиланням на підпункт 17.1.3 пункту 17.1. статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та податкові повідомлення - рішення прийняті за результатами документальної перевірки щодо донарахування суми податкових зобов'язань податку на додану вартість на загальну суму та встановлене заниження податку з доходів фізичних осіб відповідає вимогам чинного законодавства, а отже відсутні підстави для визнання його недійсним.

Відповідач наполягає на відмовлені в задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Оболонському районі м. Києва було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за період 01.04.2008р. по 31.12.2010р.

За результатами перевірки складено ОСОБА_3 від 12.05.2011р. №198-17-3- (надалі по тексту ОСОБА_3 перевірки).

Під час перевірки встановлено порушення ст.13 Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.92 р. із змінами і доповненнями, заниження податку з доходів фізичних осіб складає 51346,00 грн., в тому числі по періодам: за II квартал 2008 року на суму 16415,31 грн.; за III квартал 2008 року на суму 21624,22 грн.; за IV квартал 2008 року на суму 4668,65 грн.; за III квартал 2009 року на суму 498,60 грн.; за IV квартал 2009 року на суму 407,28 грн.; за І квартал 2010 року на суму 2383,75 грн.; за II квартал 2010 року на суму 2723,32 грн.; за III квартал 2010 року на суму 500,50 грн.; за IV квартал 2010 року на суму 2124,37 грн.; порушення п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97 від 03.04.1997р. із змінами та доповненнями, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 64347,00 грн., в тому числі по періодам: липень 2008 року на суму - 15141,00 грн.; серпень 2008 року на суму - 16034,00 грн.; вересень 2008 року на суму - 7212,00 грн.; жовтень 2008 року на суму - 6002,00 грн.; лютий 2009 року на суму - 4004,00 грн.; березень 2009 року на суму - 771,00 грн.; квітень 2009 року на суму - 2088,00 грн.; серпень 2009 року на суму - 13095,00 грн.

На підставі висновків ОСОБА_3 перевірки ДПІ у Оболонському районі м. Києва прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р»від 26.05.2011 р. № НОМЕР_2 з податку на доходи фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності на загальну суму 64 180, 50 грн., з них за основним платежем 51 346,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 12836,50 грн. та податкове повідомлення-рішення форма «Р»від 26.05.2011 р. за № НОМЕР_1 з податку на додану вартість у сумі 80430,75 грн., з них за основним платежем 64347,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 16086,75 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як свідчать обставини справи, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при здійсненні господарської діяльності застосовував спрощену систему оподаткування та перевищив суму виручки понад 500 тис. грн. впродовж IIІ кварталу 2008 року.

За результатами перевірки виручка від реалізації товарів (робіт, послуг) визначена у сумі 645 913,85 грн., що перевищує граничні обсяги виручки (500 тис. грн.) на 145 913,85 грн. До перевірки ФОП ОСОБА_1 не надані документи, які підтверджують валові витрати, пов'язані з отриманням доходу, тому перевіркою валові витрати були враховані за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. Сума витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу у за II квартал 2008 року - 36478,46 (145913,85 * 25%) грн.; за III квартал 2008 року - 48053,82 (192215,28 * 25%) грн.

Крім того, перевіркою правильності визначення сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на виконання вимог ст. 1 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєкта малого підприємництва повинен з 1 липня 2008 року перейти на загальну систему оподаткування. ФОП ОСОБА_1, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, в порушення вимог ст. 1 Указу №727 у 2 кварталі 2008 року перевищив обсяг виручки 500000 грн., тому ФОП ОСОБА_1 повинен був з 1 липня 2008 року зареєструватися як платник податку на додану вартість, але ФОП ОСОБА_1 заяву про реєстрацію платника податку на додану вартість до ДПІ в Оболонському районі м. Києва не надавав.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в ДПІ у Оболонському районі м. Києва, як платник ПДВ, що підтверджується свідоцтво від 10.10.2008 р. №100144746 видане ДПІ у Оболонському районі м. Києва. Індивідуальний податковий номер платника ПДВ НОМЕР_3.

Згідно акту перевірки з III кв. 2008 року ФОП ОСОБА_1 повинен був перейти на загальну систему оподаткування, так як обсяг виручки від реалізації товарів, робіт, послуг у II кв. 2008 року перевищив обсяг виручки 500000 грн.

За період з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 5816 грн., за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 632221 грн., за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. задекларовано податкових зобов'язань по податку на додану вартість у сумі 1422794 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового зобов'язання, в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в акті перевірки, встановлено його заниження на суму 44389,00 грн.

В порушення п. 4.1 ст.4, пп. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону №168, ФОП ОСОБА_1 не визначені зобов'язання по податку на додану вартість за період з липня 2008 року по листопад 2008 року.

На підставі наданих документів (банківські виписки), база оподаткування податком на додану вартість ФОП ОСОБА_1 визначена у розмірі: липень 2008 року - 75705,00 грн.; серпень 2008 року - 80170,00 грн.; вересень 2008 року - 36060,00 грн.; жовтень 2008 року - 30010,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 в період з липня 2008 року по листопад 2008 року реалізовувались товари за договірними цінами, без додаткового нарахування податку на додану вартість, податок на додану вартість не нараховувався та до бюджету не перераховувався. Сума податкових зобов'язань з ПДВ складає: липень 2008 року - 75705,00 грн. х 20% =15141,00 грн.; серпень 2008 року - 80170,00 грн. х 20% = 16034,00 грн.; вересень 2008 року - 36060,00 грн. х 20% = 7212,00 грн.; жовтень 2008 року - 30010,00 грн. х 20% = 6002,00 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового зобов'язання за період з 01.07.2008р. по 31.12.2010р. встановлено його заниження на суму 44389,00 грн.

За період з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року СПД ФО Глушко ОСОБА_5 задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 6258 грн., за період з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 458592 грн.; за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 1259533 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено вище, за період з 01.07.2008р. по 31.10.2008р. документи які б підтверджували придбання товарів (робіт, послуг) з податком на додану вартість, вартість яких включаються до складу валових витрат виробництва (обігу), та основних фонди й нематеріальних активів, які підлягають амортизації, вартість яких включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) СПД ФО ОСОБА_1 до перевірки не надані (відсутні).

За результатами розгляду зазначеного акта перевірки ДПІ в Оболонському районі м. Києва прийняті податкове повідомлення-рішення форми «Р»від 26.05.2011 р. № НОМЕР_2 з податку на доходи фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності на загальну суму 64 180, 50 грн. з них за основним платежем 51 346,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 12836,50 грн. та податкове повідомлення-рішення форма «Р»від 26.05.2011 р. за № НОМЕР_1 з податку на додану вартість у сумі 80430,75 грн. з них за основним платежем 64347,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 16086,75 грн..

У відповідності зі статтею 42 Господарського Кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 1 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" передбачено, що для суб'єктів малого підприємництва запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, зокрема для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до статті 5 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" у разі порушення вимог, встановлених статтею 1 цього Указу, зокрема при перевищенні обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік (500 тисяч гривень) платник єдиного податку, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, порядок якої регулюється IV розділом Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян", починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), шляхом подання до податкового органу за місцем проживання податкової декларації за наслідками звітного кварталу, наступного за тим, в якому виникло перевищення обсягу виручки, та сплатити відповідну суму податку в порядку, встановленому Декретом Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", який діє в частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю. Відповідні роз'яснення з цього питання викладено листом Міністерства юстиції України від 15 серпня 2007 року № 20-9-7599.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України „Про податок з доходів фізичних осіб", яким у пункті 22.10 статті 22 визначено, що Декрет Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян" втратив чинність крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним закон з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів господарської діяльності.

Згідно із підпунктами 9.12.1 і 9.12.2 пункту 9.12 статті 9 зазначеного Закону оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту. Якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

Підпунктом 4.2.8 пункту 4.2 статті 4 вищезазначеного Закону визначено, що до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається оподатковуваний дохід (прибуток), не включений до розрахунку загальних оподатковуваних доходів попередніх податкових періодів та самостійно виявлений у звітному періоді платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Відповідно до статті 13 зазначеного Декрету оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Пунктом 7.1 статті 7 «Про податок з доходів фізичних осіб»визначено, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Згідно з пунктом 22.3 статті 22 вищезазначеного Закону починаючи з 1 січня 2004 року та до 31 грудня 2006 року ставка оподаткування, визначена пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, встановлюється на рівні 13 відсотків від об'єкта оподаткування.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України „Про податок на додану вартість", особа, підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Згідно із статтею 9 зазначеного Закону, особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування. Заява про реєстрацію направляється на адресу податкового органу з повідомленням про вручення або вручається особисто представником такої особи службовій особі податкового органу. Податковий орган зобов'язаний видати заявнику (відправити поштою) свідоцтво про податкову реєстрацію такої особи протягом десяти днів від дня отримання реєстраційної заяви. З урахуванням положень пункту 9.5 цієї статті заява про реєстрацію має бути подана (надіслана) податковому органу особами, що підлягають реєстрації згідно з підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не пізніше двадцятого календарного дня з моменту досягнення суми оподатковуваних операцій, визначеної зазначеним пунктом. Форми заяви про реєстрацію та свідоцтва про реєстрацію визначаються центральним податковим органом.

Відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість" датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Пунктом 10.1 статті 10 Закону України „Про податок на додану вартість" визначено, що платники податку несуть відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення податку до бюджету відповідно до законодавства України.

Згідно з п.п.17.1.3. п.17.1. ст.17 Закону №2181 у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2. пункту 4.2. статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук