Справа № 233/5210/16-а
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Каліуш О. В. , за участі секретаря Мазепа Н.А., розглянувши у скороченому провадженні в м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Костянтинівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо відмови у поновленні у виплаті їй пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року незаконними;

- зобов'язати відповідача виплачувати їй з 01 червня 2015 року пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,-

посилаючись на те, що вона є працюючим пенсіонером. З 01 квітня 2015 року відповідачем виплата пенсії була їй припинена з посиланням на абз.2 частини 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка чинна з 01 квітня 2015 року у зв'язку з тим, що вона працює на посаді начальника міського фінансового управління Костянтинівської міської ради.

Проте, відповідно до п.5 розділу П «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УП (далі - Закон № 213), у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсії, у томі числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовують норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Зазначений в пункті 5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування, у зв'язку з чим передбачені частиною 1 статті 47 та статтею 54 Закону № 105 підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати їй вказаної пенсії відсутні.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01 червня 2015 року по 18 квітня 2016 року на підставі п.9 ч.1 ст. 155 КАС України залишені без розгляду.

Відповідач у строк, передбачений п.2 ч.5 ст. 183-2 КАС України, заперечень проти позову не подав, тому справа вирішується на підставі повідомлених позивачем обставин.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 12 липня 2011 року перебуває на обліку у Костянтинівському об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України як отримувач пенсії за віком службовець ОМС (а.с.13).

Позивач є працюючим пенсіонером, яка працює на посаді начальника міського фінансового управління Костянтинівської міської ради, що підтверджується копією трудової книжки на ім'я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с. 14-21).

З 01 квітня 2015 року позивачу, як особі, яка працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», припинена виплата раніше призначеної за Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсії, у зв'язку із внесенням змін до ст. 21 цього Закону згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УШ від 02.03.2015 року.

04 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про відновлення виплати пенсії по інвалідності, на що Костянтинівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Донецької області листом від 07.10.2016 року відмовило ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії (а.с.13).

Даючи оцінку правовірності дій відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з 19 квітня 2016 року суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діями лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-1У), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договір страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону № 1058-1У, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-УШ (далі - Закон № 911-УШ), абз.2 та 3 ч.1 ст.47 Закону № 1058-1У викладено в такій редакції:

«Тимчасово у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів 1 та П групи, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Також зазначеним вище Законом ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» викладено в такій редакції:

«Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів 1 та П груп, інвалідам війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Як зазначалось вище, позивач станом на 19 квітня 2016 року та по теперішній час працює на посаді в органі місцевого самоврядування, що дає право на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу», а отже, позивач відноситься до переліку осіб, які визначені ст. 47 Закону № 1058-1У від 24.12.2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не здійснюючи позивачу з 19 квітня 2016 року виплату пенсії, діяв відповідно до вимог законодавства, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на положення п.5 Розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-УШ, про те, що починаючи з 01 червня 2015 року вона втратила право на призначення їй пенсії за правилами Закону України «Про державну службу» з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону № 1058-1У, Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, вирішуючи питання щодо наявності або відсутності у позивача права на одержання спірної пенсії, необхідно виходити з положень спеціального законодавства, яким у даному випадку є ст. 47 Закону № 1058-1У, а не п. 5 Розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-УШ.

Крім того, п.5 Розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-УШ не містить будь-яких вимог щодо поновлення виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-1У, а єдиною підставою для поновлення виплати пенсій, згідно із ст. 47 Закону № 1058-1У, є звільнення особи з роботи на посадах на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу».

За таких обставин, висновки позивача, щодо наявності у неї права на виплату спірної пенсії, з огляду на втрату чинності з 01 червня 2015 року статей щодо пенсійного забезпечення у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» є помилковим.

Суд також зазначає, що положення ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції закону від 24.12.2015 року, а також положення ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в редакції закону від 24.12.2015 року неконституційними не визнавались, а отже є чинними та обов'язковими до виконання.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 1832 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

На постанову до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В. Каліуш