Справа № 819/1163/16
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1163/16

31 жовтня 2016 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Твердохліб Н.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кащишин О.О.,

представника третьої особи Кабарівецького сільського голови Процик М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кабарівецька сільська рада Зборівського району Тернопільської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.09.2016 року ОСОБА_4 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кабарівецька сільська рада Зборівського району Тернопільської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 25.08.2016 року 31-19-0.51-12927/2-16 щодо утримання від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області ОСОБА_4.

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 26.07.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

-- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.07.2016 року позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою та необхідним пакетом документів про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області з метою реалізації права на безоплатну передачу громадянам України земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірах, визначених ст.121 Земельного кодексу України.

У відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 25.08.2016 року 31-19-0.51-12927/2-16 зазначено, що Кабарівецькою сільською радою не надіслано на адресу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області погодження щодо можливості прийняття наказу про надання дозволу на розроблення ОСОБА_4 документації із землеустрою, у зв'язку з чим, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області утримується від надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки до моменту узгодження даного питання. На думку позивача, рішення відповідача є невмотивованим, протизаконним та таким, що порушує його право, як громадянина України на отримання безоплатно земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, що гарантоване ст.121 Земельного кодексу України і стало причиною звернення позивача до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених у позовній заяві, пояснивши, що на законодавчому рівні відсутня така підстава відмови у наданні згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою, як ненадходження погодження органу місцевого самоврядування. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. На думку представника позивача, у разі ненадходження від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, відповідач повинен був дати дозвіл на розробку проекту землеустрою. Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області 26.07.2016 року отримано заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області. 05.08.2016 року Головним управлінням на адресу Кабарівецької сільської ради надіслано лист про надання пропозицій щодо прийняття наказу про надання дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою. Разом з тим, у визначений термін відповіді від сільської ради управління не отримало. У зв'язку з чим, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області утрималося від прийняття рішення про задоволення заяви позивача до моменту узгодження даного питання, про що повідомлено позивача листом від 25.08.2016 року 31-19-0.51-12927/2-16. Крім того, в ході вивчення й аналізу долучених до заяви матеріалів та інформаційних даних Державного земельного кадастру, спеціалістами Головного управління встановлено, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, знаходиться у земельному масиві, який зарезервовано для учасників АТО, на території Кабарівецької сільської ради, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1. З огляду на зазначене, представник відповідача вважає, що порушень зі сторони Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області не було і підстав для задоволення позовних вимог немає.

Представник третьої особи Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області підтримала позицію представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що під час розгляду заяви ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для виділення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області на адресу Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області було направлено запит №18-19-0.51-12008/2-16 від 05.08.2016 року "Про надання пропозицій щодо прийняття наказу" по даному питанню. Даний запит до сільської ради надійшов 15.08.2016 року. 16.08.2016 року на сесії Кабарівецької сільської ради було прийнято рішення №41 "Про надання пропозицій щодо прийняття наказу Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області", яким Кабарівецька сільська рада заперечила проти надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_4 та іншим вказаним у рішенні громадянам, в зв'язку з тим, що на території сільської ради є 11 учасників АТО, для яких необхідно передбачити певну кількість земель для ведення особистого селянського господарства, дана земельна ділянка зарезервована для надання у власність учасникам АТО. Таким чином не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін по справі, суд встановив такі обставини.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 неодноразово зверталась із заявами до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Зокрема, позивач звернулася із заявою, датованою 22 липня 2016 року до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

Подана заява згідно штампу вхідної кореспонденції отримана Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області 26.07.2016 року та зареєстрована під номером К-5061/0/5-16. До заяви додано копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, довідку форми 6-ЗЕМ, довідку міської ради, викопіювання з планово-картографічних матеріалів (Публічної кадастрової карти) щодо бажаного місця розташування земельної ділянки.

05.08.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області направило лист №18-19-0.51-12008/2-16 до Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області "Про надання пропозицій щодо прийняття наказу", який стосувався заяви позивача.

16.08.2016 року Кабарівецькою сільською радою Зборівського району Тернопільської області розглянуто вищезгаданий лист Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та прийнято рішення №41 "Про надання пропозицій щодо прийняття наказу Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області", пунктом 1 якого сільська рада вирішила заперечити проти надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення 7-ми земельних ділянок у власність орієнтовною площею 2 га кожна для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради ряду громадян, в тому числі ОСОБА_4, в зв'язку з тим, що на території сільської ради є 11 учасників АТО, для яких необхідно передбачити певну кількість земель для ведення особистого селянського господарства, дана земельна ділянка зарезервована для надання у власність учасникам АТО. У пункті 2 даного рішення Кабарівецька сільська рада просить Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області відмовити у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства вищезазначеним громадянам.

Відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області листом від 25.08.2016 року 31-19-0.51-12927/2-16 "Щодо розгляду клопотання про прийняття наказу" ОСОБА_4 повідомлено, про те що Головним управлінням направлялось клопотання стосовно висловлення позиції органу місцевого самоврядування щодо можливості прийняття наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Проте, відповідне погодження Кабарівецької сільської ради на адресу Головного управління не надходило. Враховуючи вищевикладене, Головне управління утримується від надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки, до моменту узгодження даного питання.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. "а" ч.3 ст.22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (далі - Положення № 15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Підпунктом 31 пункту четвертого Положення № 15 визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

У відповідності до Положення № 15 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч.3 ст.123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених вище норм ч.7 ст.118 та ч.3 ст.123 Земельного кодексу України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Згідно із частиною першою ст.21 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" № 794-VII від 27.02.2014 року передбачено, що Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.

Віце-прем'єр-міністром - Міністром регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України надано Держземагентству України відповідне доручення від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, в якому йдеться про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні.

На виконання вищевказаного доручення, Держземагентством України прийнято наказ від 15.10.2014 року №328 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року", зокрема - рішення колегії Держземагентства України №2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності", яким запроваджено з 15.10.2014 року обов'язкове врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до пункту 2 рішення колегії №2/1 "Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності" начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування.

Відповідно до пп.2.3 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1, у разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання.

У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин (пп.2.4 п.2 рішення колегії Держземагентства України №2/1).

Враховуючи викладене слід зазначити, що підставою відмови заявнику можуть бути лише мотивовані заперечення органу місцевого самоврядування, які передбачені виключно законом (ч.7 ст.118 Земельного кодексу України) та які надійшли у десятиденний строк.

За відсутності мотивованих заперечень Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повинно було забезпечити розгляд клопотання у встановленому порядку.

Враховуючи системний аналіз правових норм, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: або проект наказу про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або проінформувати про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови.

Таким чином, рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 25.08.2016 року 31-19-0.51-12927/2-16 щодо утримання від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області ОСОБА_4 не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 26.07.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, то суд вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено протиправність рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 25.08.2016 року 31-19-0.51-12927/2-16.

Разом з тим, вирішення питань, пов'язаних із наданням дозволу на розробку проекту землеустрою, на які поширюється чинність Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, є виключною компетенцією відповідного Держгеокадастру, а тому задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області може бути розцінене, як втручання суду у дискреційні повноваження органу державної влади та управління.

Таким чином, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду та завдань адміністративного судочинства, суд не може підміняти інший орган, зокрема Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області і перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань про виділення земельної ділянки, які законодавством віднесенні до компетенції даного органу. Адміністративний суд не може втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області до задоволення не підлягають.

Частиною другою ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.11,71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту другого частини другої ст.162 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Однак, разом із тим, суд не вправі втручатись у діяльність суб'єкта владних повноважень, переймати на себе виконання повноважень та прийняття рішень, які за законом покладені на орган виконавчої влади та є його виключною прерогативою.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 25.08.2016 року 31-19-0.51-12927/2-16 щодо утримання від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області ОСОБА_4 і зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 26.07.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

Керуючись ст.ст.2,6,11,122,160-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 25.08.2016 року 31-19-0.51-12927/2-16 щодо утримання від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області ОСОБА_4.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 26.07.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Кабарівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.