Справа № 815/2146/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р. Справа № 815/2146/16

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.,

при секретарі - Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Українська південна зернова компанія'' до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 24.03.2016 року № 500040001/2016/410009/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.03.2016 року № 500040001/00044,

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю ''Українська південна зернова компанія'' звернулося до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 24.03.2016 року № 500040001/2016/410009/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.03.2016 року № 500040001/00044.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 24.03.2016 року № 500040001/2016/410009/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/00044 від 24.03.2016 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Державної фіскальної служби () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська південна зернова компанія" () суму сплаченого судового збору в розмірі 9447 (дев'ять тисяч чотириста сорок сім) грн. 87 коп

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.01.2015 року між ТОВ "Українська південна зернова компанія" та китайською компанією "Fuji Industries Limited" укладено контракт № 05/01-USGC на придбання товару .

Відповідно до умов зазначеного контракту продавець продає, а покупець купує на умовах цього договору товар в кількості, асортименті та по цінам, що зазначені в інвойсах, які є частиною контракту.

На виконання вимог зазначеного контракту на адресу ТОВ "Українська південна зернова компанія" надійшов товар - полотна трикотажні з бавовни, пофарбовані, в асортименті, шириною 1,85 м. - 18200 кг. (760 рулонів) та 0,65 м. - 600 кг. (38 рулонів).

ТОВ "Українська південна зернова компанія" відповідно до умов зазначеного вище договору подало до Одеської митниці Державної фіскальної служби тимчасову митну декларацію № 500040001/2016/002056 для здійснення митного оформлення вказаного товару

ТОВ "Українська південна зернова компанія" митну вартість товарів визначило за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів Товариство подало до митного органу: контракт № 05/01-USGC від 05.01.2015 року, додаткова угода № 1 від 12.10.2015 року, додаткова угода № 2 від 04.01.2016 року, інвойс № HU3513 від 17.02.2016 року, пакувальний лист № TGHU7273513 від 17.02.2016 року, прайс-лист від 03.12.2015 року № 15HHD704, коносамент № 16/02/300/00107-0002144 від 22.02.2016 року, сертифікат походження № 0223056 від 19.02.2016 року .

Співробітник Одеської митниці Державної фіскальної служби під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за МД № 500040001/2016/002056 встановив, що в поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності: у п.3.4 контракту № 05/01-USGC від 05.01.2015 року зазначено, що умови та строки оплати за товар зазначаються в проформах - інвойсах або інвойсах, в контракті умови та строки оплати за товар не визначено, в інвойсі від 17.02.2016 року № HU3513 вказано тільки строк оплати ("в течении 30 дней после таможенной очистки груза"), проте умови оплати не визначено; відповідно до наданого інвойсу від 17.02.2016 року № HU3513 поставка товару здійснюється на умовах CIF ODESSA, документи що підтверджують вартість страхування до митного оформлення не надавались, що суперечить вимогам ч.8 ст.53 МКУ; у п.2 угоди не відображено, які саме складові входять у вартість товару, зазначену продавцем, у той же час у наданих товарно-супровідних документах відсутня інформація щодо складових вартості, передбачених умовами поставки GIF (у тлумаченні редакції від 01.01.2011 року видання від 01.01.2000 року № 560 Правил Інкотермс 2010 Міжнародної торговельної палати) як маркування, пакування, вартості самої упаковки, страхування та доставки товару до пункту призначення, що унеможливлює перевірку та співставлення складових заявленої декларантом митної вартості товару.

На підставі зазначеного було зобов'язано позивача протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження митної вартості товару: виписку з бухгалтерської документації (актуальну на поточну дату); висновки про вартісні та якісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Зазначена вимога митниці про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом не була виконана у зв'язку з чим Одеська митниця Державної фіскальної служби своїм рішенням від 24.03.2016 року № 500040001/2016/410009/2 здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товарів у сторону збільшення .

Також, відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040001/00044 від 24.03.2016 року .

Товар випущений у вільний обіг на підставі сплати позивачем фінансової гарантії.

26.04.2016 року позивач подав заперечення до відповідача на рішення про коригування митної вартості товарів від 24.03.2016 року № 500040001/2016/410009/2 .

Одеська митниця Державної фіскальної служби листом роз'яснила про можливість оскарження рішення про коригування митної вартості товарів у орган доходів і зборів вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведено жодних доказів наявності у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу видокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2015 року між ТОВ "Українська південна зернова компанія" та китайською компанією "Fuji Industries Limited" укладено контракт № 05/01-USGC на придбання товару. Відповідно до умов зазначеного контракту продавець продає, а покупець купує на умовах цього договору товар в кількості, асортименті та по цінам, що зазначені в інвойсах, які є частиною контракту. На виконання вимог зазначеного контракту на адресу ТОВ "Українська південна зернова компанія" надійшов товар - полотна трикотажні з бавовни, пофарбовані, в асортименті, шириною 1,85 м. - 18200 кг. (760 рулонів) та 0,65 м. - 600 кг. (38 рулонів). На підтвердження митної вартості та кількості товару позивачем надано до митних органів інвойс № HU3513 від 17.02.2016 року, пакувальний лист № TGHU7273513 від 17.02.2016 року, прайс-лист від 03.12.2015 року № 15HHD704, коносамент № 16/02/300/00107-0002144 від 22.02.2016 року, сертифікат походження № 0223056 від 19.02.2016 року .В інвойсі від 17.02.2016 року № HU3513 вказано строк оплати ("в течении 30 дней после таможенной очистки груза"),

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що були надані для контролю правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки розрахунку проведеного декларантом. А тому у митних органів не було обґрунтованих підстав для сумніву у поданих документах та визначення митної вартості товарів.

Посилання митного органу у спірному рішенні про коригування митної вартості товару на відсутність документів що підтверджують вартість страхування та відсутність у наданих товарно-супровідних документах інформації щодо складових вартості, як маркування, пакування, вартості самої упаковки, страхування та доставки товару до пункту призначення на думку колегії суддів, не пов'язані із визначенням дійсної митної вартості товару. Оскільки усі надані документи підтверджують належну митну вартість товарів та підтверджують їх походження, колегія суддів вважає, що поважних підстав для сумніву у визначенні митної вартості товару у Одеської митниці не було.

При цьому звертає увагу, що як вбачається із матеріалів справи поставка товару здійснюється на умовах CIF Одеса.

А відповідно до ІНКОТЕРМС-2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати), у випадку, коли поставка товару здійснюється на умовах CIF, продавець зобов'язаний за власний рахунок застрахувати вантаж у відповідності з договором купівлі-продажу, на умовах надання права покупцю або іншій особі, що володіє страховим інтересом відносно товару, заявляти вимоги безпосередньо до страховика, а також надати покупцю страховий поліс або інший доказ страхового покриття. Договір страхування має бути укладений із страховиками або страховою компанією, що користуються доброю репутацією, та, за відсутності прямої домовленості сторін про інше, на умовах мінімального страхового покриття відповідно до Умов страхування вантажів (Institute Cargo Clauses) Інституту Лондонських Страховиків (Institute of London Underwriters) або будь-якого подібного зводу правил. (п.б А.3.) Зобов'язань у покупця щодо страхування немає. (п.б Б.З.).

Поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування, отже товариством з обмеженою відповідальністю додаткові прямі витрати на маркування, пакування, вартості самої упаковки, страхування та доставки товару до пункту призначення не понесені.

Більш того, колегія суддів зазначає, що ані контрактом, ані умовами поставки не передбачений обов'язок позивача (покупця) щодо оплати вартості робіт, пов'язаних з на маркуванням, пакуванням, вартості самої упаковки, страхування та доставки товару до пункту призначення пакуванням, ні, як складової ціни товару, ні додатково.

Таким чином, позивачем подано відповідачу всі необхідні документи на підтвердження митної вартості ввезеного товару, заявленої позивачем за основним методом, заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам ст.58 Митного кодексу України.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також не обґрунтовано, що відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом є неповними та/або недостовірними, та не доведено наявності підстав для витребування у декларанта будь-яких додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів вірними висновок суду першої інстанції щодо скасування оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Тому, оскільки доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко