Справа № П/811/928/16
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Справа №П/811/928/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Момонт Г.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмежено відповідальністю «Кей-Колект»

до відповідача: Подільського відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

про скасування постанови,

за участю:

секретаря судового засідання - Гловацької М.О.,

представників:

позивача - Маленка О.В.,

відповідача - не з'явився,

третіх осіб - не з'явилися.

Товариство з обмежено відповідальністю «Кей-Колект» звернулося з позовом до відповідача про скасування постанови про арешт майна боржника ае №231173 від 30.08.2007 р. в частині накладення арешту на майно, а саме квартира АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за договором факторингу №1 від 12.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_1 по кредитному договору №1046/34/В-Ф-Н від 22.04.2005 р., виконання якого забезпечено іпотечним договором від 28.04.2005 р. Позивач зазначає, що 30.06.2016 р. при зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що на майно ОСОБА_1, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором від 28.04.2005 р., постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ае 231173 від 30.08.2007 р. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують права ТОВ «Кей-Колект», як іпотекодержателя щодо переважного права на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву у відповідності до яких позов ним не визнається у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача та треті особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.115, 118, 119) в судове засідання не з'явилися.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 03.11.2016 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 08.11.2016 р., про що повідомлено під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови у судовому засіданні.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1046/34/В-Ф-Н відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 22 000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 111 100,00 грн., а позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит у встановлені терміни (а.с.7-9).

З метою забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором №1046/34/В-Ф-Н між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 28.04.2005 р., відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно (квартиру), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-12).

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» (Клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (Фактор) укладено договір факторингу №1 (а.с.13-15) та договір відступлення прав вимоги (а.с.17-18).

На підставі такого договору до Державного реєстру іпотек 18.04.2013 р. внесено інформацію щодо іпотекодержателя ТОВ «Кей-Колект» (а.с.21).

З огляду на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №62446146 від 30.06.2016 р. встановлено, що на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ ае 231173 від 30.08.2007 р. накладено арешт під час виконання ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2007 р. (а.с.20-24).

Як встановлено судом, на час розгляду даної справи відповідно до акта вилучення виконавчих проваджень для знищення від 11.02.2011 р. (а.с.64-65) знищено виконавче провадження при виконанні якого винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на ч.1 - 3 ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-XIV (далі за текстом також - Закон), у редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до суду у 10-денний строк.

На підставі ч.1 ст.50 Закону, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.1, 3, 6, 8 ст.52 Закону, в редакції чинній на час винесення оскаржуваних постанов, стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

З коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого вони використовуються для задоволення вимог заставодержателя. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, кошти йому виплачуються у разі належного підтвердження права на заставлене майно. Після повного задоволення вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, визначеному цим Законом.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з абз.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. №898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Суд зауважує, що Законом України «Про виконавче провадження» на державного виконавця не покладено обов'язку щодо здійснення перевірки відсутності будь-яких обтяжень майна боржника на яке здійснюється накладення арешту. Натомість, наявність таких обтяжень підлягає врахуванню під час примусової реалізації майна боржника.

Окрім того, з аналізу вищевказаних норм суд дійшов висновку, що перебування майна боржника в іпотеці не є перешкодою для накладення на таке майно арешту, у тому числі під час виконання виконавчих документів за заявами стягувачів, які не є заставодержателями, оскільки іпотекодержателю належить лише переважне право на задоволення забезпечених нею вимог переважно перед іншими особами.

Суд враховує, що позивачем не обґрунтовано протиправності оскаржуваної постанови, при цьому позовні вимоги про її скасування базуються на констатації порушення прав ТОВ «Кей-Колект» як іпотекодержателя майна на яке накладено арешт.

За таких умов, суд дійшов висновку, що сама по собі оскаржувана постанова не порушує прав ТОВ «Кей-Колект» як іпотекодержателя нерухомого майна боржника ОСОБА_1, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до змісту ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем з дотриманням вимог визначених ч.3 ст.2 КАС України, а тому враховуючи обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, позовна вимога ТОВ «Кей-Колект» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159- 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Дата складення постанови у повному обсязі - 04 листопада 2016 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.М. Момонт