Справа № 164/1238/16-а,2-а/164/39/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Справа № 876/5666/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Маневицького районного суду Волинської області від 05 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Маневицького районного суду Волинської області з позовом до Виконавчого комітету Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за № 3, 4 і 5, винесених 12 травня 2016 року адміністративною комісією Виконавчого комітету Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 155 КУпАП та закриття провадження у вказаних справах.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 05 липня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Із таким судовим рішенням не погодилась ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення - про задоволення позовних вимог. Аргументуючи свою незгоду, апелянт зазначив, що судом безпідставно не взято до уваги, що представниками відповідача визнано поданий позов. Крім того, судом не взято до уваги той факт, що оскільки бар «Лотос» працював 23.11.2015 року о 00:15 год їй будк е необхідно сплатити три різні штрафи. Не зазначено який саме нормативно-правовий акт, що регулює правила торгівлі, виконання робіт чи надання послуг, було нею порушено. Не надано жодної правової оцінки доводам щодо того чи є вона належним субєктом даного правопорушення. До її посадових обовязків бармена не входить контроль режиму роботи даного закладу. Зазначає, що вона була прийнята на роботу 20 лютого 2016 року, в той час як вказане в оскаржуваних постановах правопорушення мало місце 23 листопада 2015 року. Притягнувши її до відповідальності за ч. 3 ст. 155 КУпАП не зазначено конкретних обставин, які б свідчили про притягнення її раніше до відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 2 ст. 155 КУпАП.

Представники сторін у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 та 23 квітня 2016 року відносно ОСОБА_1 працівниками Маневицького ВП ГУНП України у Волинській області було складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 155 КУпАП (а.с. 23-25).

12 травня 2016 року адміністративною комісією Великоосницької сільської ради було проведено розгляд справ на підставі вказаних протоколів, в результаті чого позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 155 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу (а.с. 3-5).

Не погодившись з вказаними постановами, ОСОБА_1 оскаржила їх до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при накладенні стягнення за ч. 3 ст. 155 КУпАП на ОСОБА_1 виконавчим комітетом Великоосницької сільської ради були дотримані вимоги, передбачені ст. 280 КУпАП, а права позивача не були порушені.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Нормою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Вимогами ст. 155 КУпАП передбачено, що порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, - тягне за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Продаж товарів зі складів, баз, підсобних приміщень підприємств (організацій) державної торгівлі (громадського харчування, сфери послуг) і споживчої кооперації на порушення встановлених правил, а так само приховування товарів від покупців, вчинене працівниками підприємств (організацій) державної торгівлі (громадського харчування та сфери послуг) і споживчої кооперації, які не є посадовими особами, - тягне за собою накладення штрафу від одного до чотирнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частинами першою та другою цієї статті, вчинені особою , яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'яти до двадцяти семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1 - 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частинами першою та другою статті 152-1, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 196, 212-1 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення адміністративної комісії може бути оскаржено у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно протоколу Серії ВН № 009411 від 11.04.2016 року, складеного інспектором Маневицького ВП ГУНП л-т поліції ОСОБА_2, 09.04.2016 року о 02:15 год гр. ОСОБА_1 порушила режим роботи бару «Лотос», яке виражалося в тому, що голосно грала музика, вхідні двері бару «Лотос» були відчинені та в середині знаходилися відвідувачі, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 155 КУпАП (а.с. 23).

Згідно протоколу Серії ВН № 009410 від 11.04.2016 року, складеного інспектором Маневицького ВП ГУНП л-т поліції ОСОБА_2, 10.04.2016 року о 3:30 год гр. ОСОБА_1, яка працює в барі «Лотос» на посаді бармена, порушила режим роботи даного закладу, яке виражалося в тому, що вхідні двері були відчинені, в закладі перебували відвідувачі, голосно грала музика, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 155 КУпАП (а.с. 24).

Згідно протоколу Серії ВН № 009417 від 23.04.2016 року, складеного інспектором Маневицького ВП ГУНП л-т поліції ОСОБА_2, 23.04.2016 року о 03:40 год гр. ОСОБА_1 порушила режим роботи бару «Лотос», що знаходиться в смт. Маневичі на вул. 100 річчя Маневич. Вхідні двері були відчинені, голосно лунала музика та в закладі знаходилися відвідувачі, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 155 КУпАП (а.с. 25).

Згідно ж оскаржуваних постанов № 3, № 4, № 5 вбачається, що при розгляді питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, відповідачем було вказано, що позивач 23 листопада 2015 року приблизно о 00 годин 15 хвилин порушила режим роботи бару «Лотос».

Вимогами статті 283 КУпАП передбачено, що постанова, зокрема повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Проте вказаним вимогам оскаржувані постанови не відповідають.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції безпідставно зазначає про те, що була допущена технічна помилка у даті та годині вчинення адміністративного правопорушення, хоча у протоколах засідання адміністративної комісії все зазначено вірно, оскільки оскаржуються постанови, а не протоколи.

Наказом № 1 від 01.01.2016 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відповідальним за встановлення графіку роботи бару «Лотос» призначено ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно трудового договору №3 від 20 лютого 2016 року, ОСОБА_1 прийнята на роботу бармена-офіціанта (а.с. 11).

Вимогами п. 1.5 посадової інструкції офіціанта, бармена, затвердженого директором бару «Лотос» ОСОБА_3 у своїй діяльності офіціант, бармен керується чинним законодавством України, правилами внутрішнього розпорядку, цією посадовою інструкцією, а також наказами та розпорядженнями директора (а.с. 6).

Відповідно до розпорядженням № 1 від 01.01.2016 року, затвердженого директором бару «Лотос» ОСОБА_3 співробітникам необхідно дотримуватись графіку роботи: понеділок з 10:00 до 02:00; вівторок з 10:00 до 02:00; середа з 10:00 до 02:00; четвер з 10:00 до 02:00; пятниця з 10:00 до 05:00; субота з 10:00 до 05:00; неділя з 10:00 до 05:00 (а.с. 8).

Судом встановлено, що 09.04.2016 року субота, 10.04.2016 року неділя, 23.04.2016 року субота.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 повинна була працювати з 10:00 до 05:00 год.

Згідно рішення Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області від 10 березня 2016 року № 6/8 за систематичні порушення режиму роботи обєкту торгівлі бару «Лотос», невиконання рішення селищної ради від 12 січня 2007 року № 6/11 «Про впорядкування режиму роботи обєкта торгівлі та сфери послуг» обмежено режим роботи бару «Лотос» до 22 години 00 хвилин та встановлено режим роботи цього торговельного закладу з 10 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин. Звернуто увагу фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що у разі недотримання виконання цього рішення, селищною радою в рамках чинного законодавства будуть вживатись інші (більш жорсткі) міри реагування на порушення режиму роботи бару «Лотос».

Отже, оскільки відповідальним за режим роботи бару «Лотос» є директор бару «Лотос» ОСОБА_3, безпідставним є притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Враховуючи наведене вище, постанови про накладення адміністративного стягнення за № 3, 4 і 5, винесених 12 травня 2016 року адміністративною комісією Виконавчого комітету Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті субєктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до припису п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України, який кореспондується з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) субєктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Однак розглядаючи дану категорію колегія суддів зауважує, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про часткове задоволення позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, скасувати постанову Маневицького районного суду Волинської області від 05 липня 2016 року у справі № 164/1238/16-а.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанови адміністративної комісії Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області №№ 3, 4, 5 від 12 травня 2016 року за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_5

Повний текст виготовлено 01 листопада 2016 року.