Справа № 816/1783/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1783/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шевченко О.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач 1, ГУНП в Полтавській області), Атестаційної комісії №1 Головного Управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач - 2), де просила:

- визнати протиправним та скасувати висновок атестаційної комісії №1 Головного Управління Національної поліції в Полтавській області від 17 серпня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області через службову невідповідність;

- визнанти протиправним та скасувати наказ Головного Управління Національної поліції в Полтавській області № 283 о/с від 09 вересня 2016 року про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області зі служби в поліції за підпунктом 5 (через службову невідповідність) "Про Національну поліцію" з 09 вересня на підставі висновку атестаційної комісії від 17.08.2016 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу з 09 вересня по день поновлення на роботі;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відповідачами безпідставно та без урахування усіх обставин прийнято оскаржуваний висновок та наказ. Стверджувала, що підстав для проведення переатестації не було, оскільки позивач була призначена на посаду слідчого Комсомольського відділення Головного управління Національної поліції в Полтавській області 07 листопада 2015 року в порядку переатестації та пропрацювала менше року. Зазначила, що як слідує із атестаційного листа позивач у професійному відношенні підготовлений на достатньо високому рівні, а з висновку прямого керівника слідує, що займаній посаді відповідає. Вважає, що звільнення через службову невідповідність є протиправним, а висновки про службову невідповідність необґрунтованими.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 12 жовтня 2016 року до участі у справі залучено в якості відповідача Кременчуцький відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Відповідачі в Полтавській області явку в судове засідання уповноважених представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заперечень проти позову суду не надали.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.11.2015 № 1 о/с ОСОБА_1 відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" призначено в порядку переатестування слідчим Комсомольського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, присвоївши спеціальне звання звання «лейтенант міліції» /а.с. 16/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 08.04.2016 позивачем змінено прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 /а.с. 13/.

11 лютого 2016 року Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області видано наказ № 69 "Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Полтавській області" /а.с. 17/, відповідно до пункту 1 якого наказано провести атестування поліцейських головного управління Національної поліції в Полтавській області та підпорядкованих підрозділів атестаційними комісіями ГУНП.

18 липня 2016 року Головним управлінням національної поліції в Полтавській області було видано наказ № 495 "Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції в Полтавській області з атестування поліцейських третьої атестаційної групи" /а.с. 18-19/.

Відповідно до даного наказу затверджено персональний склад атестаційних комісій №1, №2, №3, №4, №5, №6 Головного управління Національної поліції в Полтавській області, комісіям у своїй діяльності керуватися Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890 /а.с. 19, зворот/.

17 серпня 2016 року атестаційною комісією № 1 ГУНП в Полтавській області, створеної на підставі наказу №495 від 18 липня 2016 року, проведено атестування ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

За результатами атестування (висновок атестаційної комісії) та згідно Розділу IV атестаційного листа, атестаційною комісією зроблено висновок: "4-займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність" /а.с. 22/.

09 вересня 2016 року начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області О.В. Бехом, на підставі рішення атестаційної комісії від 17 серпня 2016 року, винесено наказ № 283 о/с "По особовому складу" про звільнення зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 (через службову невідповідність) лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області /а.с. 14/.

Позивач не погоджуючись із рішенням (висновком) атестаційної комісії від 17 серпня 2016 року та наказом № 283 о/с від 09 вересня 2016 року про звільнення з посади оскаржив їх до суду.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із такого.

Правові та організаційні засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, в тому числі проходження ними атестування визначаються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIІI, який набув чинності 07.11.2015 (надалі - Закон № 580).

Частинами 1 та 2 статті 57 даного Закону встановлено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри у випадках:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З аналізу положень частини другої статті 57 вищевказаного Закону можна дійти висновку, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду, або щодо яких вирішується питання щодо звільнення через службову невідповідність.

При цьому, кожна з трьох підстав для проведення атестування, які передбачені частиною другою статті 57 Закону, повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, повинно бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Виходячи із тлумачення наведених положень суд приходить до висновку, що перелік випадків атестування поліцейських є вичерпним. Інших випадків проведення атестації поліцейських нормами Закону № 580 не передбачено. Тому будь-яка оцінка ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів поліцейських, що проведена Національною поліцією на власний розсуд без настання обставин, визначених у частині другій статті 57 означеного Закону, на думку суду, є безпідставною і, відповідно, протиправною.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, котра затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (надалі - Інструкція № 1465).

Відповідно до списку поліцейських, які підлягають атестуванню (складається на підставі підпункту 2 пункту 1 розділу ІV вказаної Інструкції, належить включати лише тих поліцейських, відносно яких наявні підстави для проведення атестування, що передбачені частиною другою статті 57 Закону.

Матеріалами справи підтверджуються доводи позивача та його представника, що відносно першого на момент проведення оскаржуваного атестування не виникали обставини, визначені у частині другій статті 57 вищезгаданого Закону, а тому у ГУ Нацполіції в Полтавській області були відсутні підстави для призначення та проведення атестування позивача.

У рішенні про проведення атестування не наведено підстав для проведення атестації позивача, що передбачені частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що останній мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності, наприклад за станом здоров'я чи у зв'язку із не виконанням службових обов'язків. Наказ відповідача 1 від 11.02.2016 № 69 (про призначення атестування) не визначав перелік осіб, які підлягають атестуванню. У цьому наказі також відсутні посилання на те, що атестування проводиться у зв'язку з виникненням підстав (передумов) для вирішення питання про призначення певних осіб на вищу посаду, заміщення якої здійснюється без проведення конкурсу чи для вирішення питання про їх переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Жодного іншого документа (переліку), який би визначав, що позивач підлягає атестації або що відносно нього буде проведено атестування, відповідач не надав. Відсутній також і інший наказ органу поліції, відмінний від зазначеного наказу, який би передбачав, що позивач підлягає атестуванню за однією з підстав, передбачених частиною другою статті 57 Закону.

Судом також враховано, що ОСОБА_1 наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.11.2015 № 1 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" призначена на посаду слідчого Комсомольського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області в порядку переатестування /а.с. 16/. Дана обставина свідчить про те, що на момент такого призначення уповноваженими особами здійснювалася оцінка ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки позивача задля визначення відповідності її вказаній посаді, і ця оцінка була позитивною.

Суд також погоджується із доводами позивача щодо поширення на спірні правовідносини частини першої статті 12 Закону України «Про професійний розвиток працівників», згідно якої атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року. З огляду на те, що позивач призначена на посаду слідчого Комсомольського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області наказом від 07.11.2015 № 1 о/с, тобто відпрацювала на момент проведення атестування (17.08.2016) менше року, то за висновком суду вона не підлягала атестуванню, а тому атестування позивача проведене протиправно.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем заперечень проти позову не подано, доводи позивача не спростовано.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 57 Закону для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність проводиться атестування поліцейських. Положеннями пункту 28 розділу IV Інструкції № 1465 передбачено, що керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

За усталеною судовою практикою у цій категорії спорів із аналізу наведених норм суди приходять до висновку, що оскаржуваний висновок атестаційної комісії про те, що поліцейський не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, є безумовною підставою для його звільнення, у зв'язку з чим безпосередньо впливає на його права, а тому може бути самостійним предметом оскарження до суду.

Із цієї позиції випливає, що наказ органу поліції про звільнення особи зі служби в поліції є формою виконання рішення (висновку) атестаційної комісії. Відповідно належно оформлений наказ про звільнення вважатиметься правомірним (тобто таким, що має законні підстави) до того часу, поки залишатиметься чинним рішення (висновок) атестаційної комісії, на виконання якого цей наказ було видано.

Оцінюючи оскаржуваний висновок атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді, викладений у протоколі ОП № 15.00025155.0059896 від 17.08.2016 /а.с. 23/ засідання атестаційної комісії № 1 ГУНП в Полтавській області, суд виходить із такого.

Порядок проведення атестування поліцейських визначено Інструкцією № 1465.

Зокрема, пунктом 16 Розділу ІV вказаної Інструкції визначено, що атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Процедура проведення співбесіди, як етап атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, керівники органів поліції, які реалізовують її результати та суд, перевіряючи законність проведеного атестування, могли з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Оскільки негативне рішення (висновок) атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення (висновок), незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Із наведеного випливає, що атестаційна комісія повинна мотивувати своє рішення (висновок), і суд має право контролювати обґрунтованість такого рішення.

Членами комісії під час проведення атестації позивача було досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел. Зауважень щодо вказаних документів у членів атестаційної комісії не вказано.

Згідно атестаційного листа відносно позивача, який був предметом дослідження судом встановлено, що ОСОБА_1 за час служби в Національній поліції України перебувала на посаді слідчого Комсомольського відділення поліції Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області в період з листопада 2015 року по липень 2016 року та на належному рівні виконувала доручену роботу. В березні 2016 року була призначена слідчим відділення № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, в займаній посаді зарекомендувала себе з позитивного боку як професійно грамотний, дисциплінований, працелюбний працівник середньої ланки, істотних недоліків в службовій діяльності та особистій поведінці не встановлено /а.с. 20-21/.

Висновок прямого керівника у атестаційному листі - "займаній посаді відповідає" /а.с. 22/. За змістом послужного списку, позивач не мала жодного дисциплінарного стягнення за всю трудову діяльність у правоохоронних органах /а.с. 54-69/.

Дослідивши протокол засідання атестаційної комісії щодо атестації позивача, суд дійшов до висновку, що в ньому відсутні обґрунтування та мотиви прийнятих рішень на підставі вищенаведених критеріїв відповідності посаді.

Ні Закон, ні Інструкція не наділяють членів атестаційних комісій правом вирішувати питання можливості перебування особи на службі в поліції виключно на підставі власного, суб'єктивного її сприйняття, оскільки такий підхід до оцінювання може призвести до прийняття необ'єктивних, необґрунтованих і, як наслідок, неправомірних рішень. Будь-який орган державної влади зобов'язаний Конституцією України діяти виключно у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України). Неухильне виконання цієї норми Основного Закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що оскаржувані висновок атестаційної комісії № 1 про невідповідність позивача посаді, викладений у протоколі від 17.08.2016 №15.00025155.0059896, та наказ ГУ Національної поліції в Полтавській області від 09.09.2016 № 283 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, за пунктом 5 частини першої статті 77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію" (як форма виконання негативного висновку атестаційної комісії) є протиправними та підлягають скасуванню.

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення КСУ від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 та від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над неправомірним втручанням у право кожної людини.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Громадянам згідно зі статтею 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Законом України «Про Національну поліцію» не врегульовано питання відновлення порушених трудових прав осіб у випадках незаконного звільнення.

Відповідно до абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 за № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то необхідно субсидіарно застосовувати законодавство про працю, зокрема КЗпП України.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

На підставі наведеного суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, з якої її було звільнено.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов'язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Пунктом 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.93 № 110, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Із аналізу вказаних норм, день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем. Таким чином, позивача слід поновити на посаді з дня, наступного за днем звільнення, тобто 10.09.2016. Однак, з урахуванням того, що 10-11 вересня 2016 року є вихідними днями, то позивач має бути поновлений на попередній посаді з 12.09.2016.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

За даними довідки ГУ Нацполіції в Полтавській області від 22.09.2016 № 467/115/29/01/2016 середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 4310,64 грн. та наведено її заробіток за останні шість місяців у розрізі кожного місяця окремо /а.с. 42/.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом 1 пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки про доходи /а.с. 72/ позивач отримав грошове забезпечення у розмірі 4338,49 грн за липень, у розмірі 4370,00 грн за серпень. Робочі дні за серпень, липень складали загальну кількість - 44 дні.

Відтак середньоденна заробітна плата позивача складає 197,92 грн ((4338,49 грн + 4370,00 грн)/44 дні)

З огляду на те, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді з 12.09.2016 розмір належного до виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить з 12.09.2016 по 26.10.2016 (дата винесення судового рішення):

197,92 грн * 32 = 6 333,44 грн,

де 197,92 грн - середньоденна заробітна плата,

32 - кількість робочих днів до прийняття рішення судом.

Таким чином, з Головного управління Національної поліції в Полтавській області належить стягнути на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 6 333,44 грн, відповідно, позовні вимоги у частині стягнення на користь позивача за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Пунктом 2, 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин суд вважає за необхідне допустити постанову до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області , Атестаційної комісії № 1 Головного Управління Національної поліції в Полтавській області, Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування висновку, наказу, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 17 серпня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області через службову невідповідність.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 283 о/с від 09 вересня 2016 року про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1, слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області зі служби в поліції за підпунктом 5 (через службову невідповідність) "Про Національну поліцію" з 09 вересня 2016 року на підставі рішення атестаційної комісії від 17 серпня 2016 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 12 вересня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2016 року по 26 жовтня 2016 року в розмірі 6 333,44 грн (шість тисяч триста тридцять три гривні сорок чотири копійки).

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_7 на посаді слідчого відділення поліції № 2 Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області та виплати середнє грошового утримання за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 місяць.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько