Справа № 203/1768/16-а(2а/0203/65/2016)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2016 рокусправа № 203/1768/16-а 2-а/0203/65/2016

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року у справі № 203/1768/16-а (2-а/0203/65/2016) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про скасування постанови Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі - відповідач) про накладення адміністративного стягнення серії АА № 208567 від 06 квітня 2016 року.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказам позивач просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді генерального директора Державного підприємства «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_2».

Зазначеним підприємством було допущено порушення строків сплати єдиного внеску на обов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2015 року в сумі 9 788 426 грн. 13 коп., та за жовтень 2015 року в сумі 8 056 577 грн. 75 коп., разом - 17 845 003 грн. 88 коп., що перевищує 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повна сплата єдиного внеску на обов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2015 року була здійснена 12 лютого 2016 року, за жовтень 2015 року - 15 березня 2016 року.

У зв'язку з цим, 04 квітня 2016 року посадовою особою відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення № 9/28-01-40 (а.с. 8).

На підставі вказаного протоколу 06 квітня 2016 року відповідачем прийнято постанову серії АА № 208567 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.1651 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 703 грн..

Позивач оскаржив дану постанову та просив суд її скасувати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.9 цього статті Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.8 ст.9 цього Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Частинами 11, 12 ст. 9 Закону визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом та єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, що визначено ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Диспозицією ч.5 ст.1651 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за потворне протягом року вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, зокрема, ч.4 цієї ж статті. Згідно ч.4 вказаної статті передбачена відповідальність за несплату або несвоєчасну сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо посилання позивача на закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на час винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Несплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування полягає у нездійсненні платежу до граничного строку його проведення - тобто в день виплати заробітної плати чи інших платежів, які є базою для нарахування єдиного внеску, або до 20 числа місяця, наступного за звітним. Про факт вчинення такого правопорушення контролюючий орган отримує інформацію за результатами звітності за відповідний місяць і з цього часу починається перебіг строку притягнення винних посадових осіб до адміністративної відповідальності.

Натомість, у разі несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, правопорушення полягає у здійсненні платежу після граничного строку його проведення. У цьому разі, перебіг строку притягнення винних посадових осіб до адміністративної відповідальності починається з моменту фактичної сплати платежу.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Зважаючи на час фактичної сплати цього внеску березень та квітень 2016 року та дату притягнення позивача до адміністративної відповідальності - 06 квітня 2016 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що, передбачений ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строк не минув.

Крім того, факт повторного протягом року притягнення до адміністративної відповідальності за таке ж правопорушення, що було передумовою для кваліфікації правопорушення за ч.5 ст.1651 Кодексу України про адміністративні правопорушення, сторонами не оспорювався.

Оскільки факт вчинення позивачем правопорушення, за яке оскарженою постановою накладено стягнення, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови відповідача відсутні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.197 п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року у справі № 203/1768/16-а (2-а/0203/65/2016) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак