Справа № 826/10024/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 жовтня 2016 року 09:38 № 826/10024/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Соковича С.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_3 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_3 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 13.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження №50805343 з виконання виконавчого листа від 25.03.2016 року №760/10127/13-ц, виданого Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 у розмірі 1041479 (один мільйон сорок одна тисяча чотириста сімдесят дев'ять) гривень 77 коп.;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 13.04.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №50805343;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 13.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження №50805002 з виконання виконавчого листа від 25.03.2016 року №760/10127/13-ц, виданого Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судового збору у розмірі 573 (п'ятсот сімдесят три) гривні 50 коп.;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 15.04.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №50805002.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що станом на момент прийняття оскаржуваних постанов боржник - ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.01.2014 року серії НОМЕР_2. Крім того, представник позивача зазначив, що встановлений законом строк на пред'явлення виконавчих листів до виконання сплив ще в січні 2015 року та не був поновлений у встановленому порядку.

В ході судового розгляду даної справи представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №760/10127/13-ц, виданого 25.03.2016 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1041479,77 грн.

Боржником в зазначеній постанові вказано ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1).

В межах виконавчого провадження №50805343 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 13.04.2016 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_5 у межах суми звернення стягнення 1014479,77 грн.

Крім того, 13.04.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №760/10127/13-ц, виданого 25.03.2016 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 573,50 грн.

Боржником в зазначеній постанові вказано ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1).

При цьому, 15.04.2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_5 у межах суми звернення стягнення 573,50 грн.

Незгода позивача із зазначеними постановами зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі по тексту - Закон №606-ХІV, чинний на час виникнення правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону №606-ХІV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 19 Закону №606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

При цьому, згідно з ст. 17 Закону №606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Частиною 1 ст. 25 Закону №606-ХІV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №606-XIV у виконавчому документі зазначаються: зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема, виконавчих листів Солом'янського районного суду м. Києва, виданих 25.03.2016 року в справі №760/10127/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_5 та ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про стягнення заборгованості, рішення набрало законної сили 07.01.2014 року.

Частиною 1 ст. 22 Закону №606-XIV визначено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У виконавчих листах Солом'янського районного суду м. Києва, виданих 25.03.2016 року в справі №760/10127/13-ц зазначено, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання 1 (один) рік. Тобто, з урахуванням дати набрання рішення законної сили 07.01.2014 року строк пред'явлення зазначених виконавчих листів закінчився 07.01.2015 року.

При цьому, матеріали справи не містять, а представником відповідача не надано до суду доказів поновлення строку на пред'явлення вказаних вище виконавчих листів Солом'янського районного суду м. Києва.

Водночас, з оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження (ВП №50805343 та ВП №50805002) вбачається, що документ про примусове виконання поданий 11.04.2016 року, тобто зі спливом строку на пред'явлення виконавчих листів.

Наведене свідчить, що державним виконавцем при прийнятті оскаржуваних постанов про відкриття виконавче провадження від 13.04.2016 року (ВП №50805343 та ВП №50805002) не враховано наведених вище норм чинного законодавства, оскільки відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів, строк на пред'явлення яких сплив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Додатково суд зазначає, що станом на момент відкриття виконавчих проваджень №50805343 та №50805002 з виконання виконавчих листів Солом'янського районного суду м. Києва, де боржником зазначено ОСОБА_5, остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваних постанов про відкриття виконавчих проваджень від 13.04.2016 року державний виконавець діяв не на підставі та не у спосіб, визначений чинним законодавством, а відтак зазначені постанови підлягають скасуванню як протиправні.

В частині стосовно оскарження постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону №606-ХІV за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

При цьому, відповідно до ст. 57 Закону №606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Як вбачається з постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.04.2016 року (ВП №50805343) та від 15.04.2016 року (ВП №50805002) останні прийняті відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача з метою забезпечення виконання рішення суду.

Враховуючи, що судом в ході судового розгляду даної справи встановлено протиправність прийняття постанов про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2016 року, всі подальші дії та рішення вчинені/прийняті в межах зазначених виконавчих проваджень №5080534 та №50805002 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки вчинені з порушенням норм чинного (на момент їх прийняття) законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Додатково суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Як уже зазначалось, боржником у виконавчих провадження №50805343 та №50805002, в межах яких прийнято оскаржувані постанови, зазначено ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки №154/02-14 від 10.07.2014 року, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Наталією Володимирівною, 28.01.2014 року відкрилась спадкова справа №2/2014 щодо майна ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Єдиним спадкоємцем за заповітом є її неповнолітня донька - ОСОБА_3, тобто позивач у даній справі.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Наведене в сукупності свідчить, що оскаржуваними постановами порушено права та законні інтереси позивача, а відтак для їх відновлення необхідним є скасування їх як протиправних.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, судом вбачається, що державний виконавець при прийнятті оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, передбачений законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 13.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження №50805343.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 13.04.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №50805343.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 13.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження №50805002.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 15.04.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП №50805002.

Присудити на користь ОСОБА_3 понесені нею документально підтверджені судові витрати у розмірі 2204, 84 грн за рахунок бюджетних асигнувань Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов