Справа № 826/22715/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.,В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «КОПОС ЕЛЕКТРО» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року Дочірнє підприємство Чеської фірми «КОПОС КОЛІН» а.т. фірма «КОПОС ЕЛЕКТРО УА» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому просило суд:

Визнати протиправним дії Відповідача щодо відмови у митному оформленні за митною декларацією № 10270001/2015/212717;

Визнати протиправними дії Відповідача щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №100270001/2015/000022/1 від 30 березня 2015 року;

Скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №100270001/2015/000022/1 від 30 березня 2015 року;

Зобов'язати Відповідача вчинити дії на повернення Позивачеві надмірно зарахованих до бюджету грошових коштів у загальному розмірі 39006,78 (тридцять дев'ять тисяч шість гривень 78коп.) грн. в тому числі суму ввізного мита у розмірі 6094,81грн., імпортного збору у розмірі 6094,81грн. та ПДВ у розмірі 26817,16грн.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представником позивача повідомлено суд про державну реєстрацію зміни назви юридичної особи позивача на - дочірнє підприємство «Копос Електро» (далі - позивач, ДП «Копос Електро»).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 30 березня 2015 року №100270001/2015/000022/1. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідачем, Київською міською митницею Державної фіскальної служби України, подано апеляційну скаргу, у якій контролюючий орган просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2016 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо неправомірності прийняття оскаржуваного рішення, оскільки, на думку скаржника, резервний метод в даному випадку застосовано митним органом в межах повноважень, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, виходив з того, що під час розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем аргументовано не доведено, які саме обґрунтовані підстави дали можливість вважати, що заявлена митна вартість імпортованих товарів занижена на підставі того, що позивач є дочірнім підприємством акціонерного товариства «Копос Холдінг А.Т.», тобто продавцем товарів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ФІРМА «КОПОС ЕЛЕКТРО УА», ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО ЧЕСЬКОЇ ФІРМИ «КОПОС КОЛІН» А.Т., надалі - Дочірнє підприємство, засноване на підставі рішення від 19.09.1997 року правління ЧЕСЬКОЇ ФІРМИ «КОПОС КОЛІН» А.Т. Дочірнє підприємство зареєстроване Дніпровською районною державною адміністрацією міста Києва, 04 листопада 1997 року.

Дочірнє підприємство «Копос Електро» є акредитованим, як суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності, здійснює операції з товарами, та є платником податку на додану вартість.

03 грудня 2012 року, між Позивачем (за договором - Покупець) та фірмою «KOPOS KOLIN» (за договором та надалі - продавець за Контрактом), Чеська республіка, був укладений зовнішньоекономічний Контракт купівлі - продажу № 03/12/12 (надалі за текстом - Контракт).

В подальшому, згідно додаткової угоди №2 від 08 грудня 2014 року, дію Контракту було продовжено до 31 грудня 2016 року.

За умовами Контракту, Продавець продає, а Покупець приймає зобов'язання, впродовж його дії, купувати товари (сировина, послуги) у відповідності до специфікацій та рахунків-фактур (Invoice), які відповідно до положень п.1.2 Контракту оформляються на кожну поставку товару і в подальшому є невід'ємними його частинами. В той і час, Контракт визначав і інші основні його умови:

п. 3.1.2. передбачено , що датою поставки товару є дата його митного оформлення на внутрішній митниці Покупця;

п. 4.1. встановлено, що ціна товару зазначається в специфікації та рахунку-фактури (Invoice) і враховуючи той факт, що Покупець є єдиним уповноваженим представником Продавця на території України, така ціна може встановлюватися зі знижкою до 20%.

п. 6.1. встановлено, що Покупець має сплатити за поставлений Товар через 365 днів з моменту його поставки. Дата поставки визначається відповідно до умов п. 3.1.2 Контракту, якщо інше не обумовлено окремо.

Впродовж дії Контракту, зокрема і по цей час, Позивач здійснює систематичні поставки товару на митну територію України. Так, останнім часом на митну територію України було ввезено товар за специфікацією № 38 від 26 березня 2015року.

З метою декларування товарів, їх митного оформлення та випуск у вільний обіг, Позивачем, на підставі Договору про надання митно-брокерських послуг № СВ-0703 від 13 березня 2012 року, було залучено TOB «АМгруп», якому делеговано право представляти інтереси Позивача у митних органах, в тому числі подавати до митних органів митні декларації, товарно-супровідні та інші документи, а також вчиняти інші дії передбачені чинним законодавством України та вищезгаданим договором.

30 березня 2015 року, до М/п «Столичний» Київської міської митниці ДФС (надалі за текстом - Відповідач), представником TOB «АМгруп», проводячи процедуру електронного декларування та митного оформлення товару, що прибув на митну територію України за специфікацією № 38 від 26 березня 2015 року та рахунками - фактурами (Invoice) № 151300046 і № 151300047 від 26 березня 2015року було направлено митну декларацію № 10270001/2015/212717 (надалі за текстом - Митна декларація), за якою митна вартість Товару була визначена за першим (основним) методом - ціною контракту.

Того ж дня Відповідач, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості Товару шляхом перевірки всіх числових значень складових митної вартості, дійшов висновку про те, що подані Позивачем документи, у цілях підтвердження числового значення заявленої митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, і в зв'язку з чим висунув вимогу надати додаткові документи, передбачені п. 4. ст. 53 Митного кодексу України. Свої вимоги Відповідач мотивував тим, що Позивач є дочірнім підприємством Продавця за Контрактом, а отже є обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок вплинув на заявлену митну вартість Товарів.

Згодом, не зважаючи на надання Позивачем додаткових документів, за наслідками розгляду отриманих від Позивача додаткових документів, Відповідач, 30 березня 201 5року прийняв рішення №100270001/2015/000022/1 про коригування митної вартості товару, за яким митну вартість товару за кодом (Полівінілхлорид не пластифікований: Суміш ПВХ сіра гранулят SEDA-7035V-Н-СZ, арт. М0359-8025кг, Виробник «KOPOS KOLIN a.s.») було відкориговано за шостим (резервним) методом визначення митної вартості, про що зазначено в графі 31. В зв'язку з цим, розмір митної вартості зріс з 1,09357євро до 1,6910 євро за один кілограм товару, що загалом складає 4794,3757євро на 8025 кілограмах ввезеного товару, та в перерахунку на гривню за курсом 25,80084 становить 123 698, 92 грн.

Прийняте рішення про коригування митної вартості товару №100270001/2015/000022/1 від 30 березня 2015 року, стало підставою для відмови Позивачу у митному оформленні його товару за Митною декларацію та складання картки відмови №100270001/2015/00046. Водночас, Позивачу було запропоновано подати нову митну декларацію з врахуванням приписів прийнятого рішення.

Не погоджуючись з діями Відповідача щодо відмови у митному оформленні за заявленою Позивачем митною вартістю товару та подальшою її коригування за 6 (шостим) методом, а також висновками прийнятого рішення про коригування митної вартості товару №100270001 /2015/000022/1 від 30 березня 2015року, останній, керуючись положеннями п. 7 ст. 55 Митного кодексу України, здійснив декларування та митне оформлення Товару з урахуванням вимог Відповідача, шляхом подання нової митної декларації №100270001/2015/212904, забезпечивши при цьому фінансові гарантії на суму донарахованого ввізного мита у розмірі 6094, 81 грн.., імпортного збору у розмірі 6094,81грн. та ПДВ у розмірі 26817,16грн. Сплачені додатково суми були зараховані на рахунок ГУДК України у м. Києві, (надалі - Третя особа).

Встановивши обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції переходить до визначення правового регулювання спірних правовідносин та оцінки доказів.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54 кодексу).

З системного аналізу статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року по справі № 21-270а13, який в силу ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-2 КАС є обов'язковим для врахування при вирішенні даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення митним брокером Позивача було надано такі документи:

- декларація митної вартості товару;

- контракт;

- довідка про транспортні витрати №1337 від 26 березня 2015 року, яка видана TOB «АМгруп»;

- рахунки - фактури (Invoice) № 151300046 і № 151300047 від 26 березня 2015року;

- специфікація № 38 від 26 березня 2015 року;

- прайс-лист;

- митна декларація країни -відправника №15CZ6100002HA1RVK1;

- товарно-транспортна накладна (CMR) ZE151300047.

Так, у зв'язку з тим, що під час розгляду поданих декларантом документів було встановлено, що вони не містять всіх необхідних даних для визначення митної вартості та її складових, митним органом було витребувано додаткові документи з посиланням на ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України.

У відповідь надати додаткові документи, представником TOB «АМгруп» та Позивачем були надані:

1) На вимогу надати розрахунок ціни (калькуляцію):

розрахунок ціни (калькуляцію) продукції SEDA -7035V-H-CZ (М0359),що виготовляється фірмою «KOPOS KOLIN a.s.»

розрахунок ціни (калькуляцію) продукції, що виробляється Позивачем;

Інформаційний лист від 13 березня 2015 року.

2) На вимогу надати довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам:

комерційну пропозицію фірмі «KOPOS KOLIN a.s.» від фірми «PLASTOCHEM» від 02 лютого 201 5року на поставку ПВХ ONGROVILU S-5167 за ціною 640 Євро/т

3) На вимогу надати виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України:

інформаційний лист Позивача про те, що продукція останнього, а саме труба гофрована монтажна низької механічної стійкості (320N) на 100% складається із ПВХ - SEDA -7035V-H-CZ (М0359);

інформаційний лист Позивача з інформацією про витрати оцінюваного товару на виробництво власної продукції, а також його вмісту в трубі гофрованій монтажній низької механічної стійкості (320N)

видаткова накладна № РН -000573 від 13 березня 2015 року, яка відображає вартість продукції Позивача, зокрема: 1420 D гофротруби 320 N та 1432 D гофротруби 320 N;

видаткова накладна № РН -000540 від 10 березня 2015 року, яка відображає вартість продукції Позивача, зокрема: 1420D гофротруби 320N, 1432D гофротруби 320N та 1425D гофротруби 320N.

Отримання Відповідачем вищевказаних документів не заперечується.

Проте, вимога контролюючого органу про надання бухгалтерських та банківських документів Позивача, з метою підтвердження відчуження (купівлі - продажу) ним оцінюваних товарів, тобто тих які були безпосередньо предметом декларування та ввезення на територію України, задоволена не була, оскільки сам товар, використовується Позивачем виключно в якості сировини для виробництва власної продукції і не є предметом купівлі - продажу на території України, а тому жодної бухгалтерської чи банківської документації, які підтверджують таку реалізацію оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України, взагалі не існує.

Частинами 1, 2 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно частини 5 статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В той же час, із сукупного правого аналізу положень ч. 3, ч.4 ст. 53, п 4 ч. 1, ч.2 та ч. 13 ст.58 Митного кодексу України є очевидним те, що чинним законом чітко встановлено умову, за наявності якої у контролюючого органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, прийняття рішення про коригування митної вартості та відмову у митному оформленні за обраним декларантом чи його представником першим (основним) методом визначення митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної митної вартості товарів. Зокрема, в своєму листі N10441/7/99-99-10-03-01-17 від 07.05.2014 року «Щодо судових спорів стосовно визначення (коригування) митної вартості товарів» Міністерство доходів і зборів відзначає:

«сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митниці зобов'язані довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару

Приписи ч. 3 та 4 ст. 53 та ч. 2 ст.58 МК України зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган Міндоходів повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.»

Аналогічна позиція Вищого адміністративного суду України, міститься в ухвалі від 27 березня 2014 року по справі № К/800/5976/14.

Як уже зазначалося, Позивачем митна вартість була визначена за ціною договору, тоді як тин тим органом був застосований резервний 6 (шостий метод).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 ст. 58 МК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом Міністерства фінансів України 24 травня 2012 року №599, визначають порядок заповнення декларації митної вартості (далі - ДМВ), яка використовується:

- декларантом або уповноваженою ним особою - при визначенні та заявленні митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту;

- митним органом - при здійсненні контролю за правильністю визначення декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту.

Відповідно до пункту 1.3 вказаних правил, ДМВ подається в установленому порядку митному органу, що здійснює митне оформлення товарів, разом з митною декларацією на оцінювані товари.

Пунктом 1.14 Правил передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Посадовою особою митного органу заповнюється графа ДМВ «Для відміток митного органу». На основному аркуші, крім реєстраційного номера ДМВ, повинно бути зазначене рішення, яке прийняте посадовою особою митного органу за результатами контролю правильності визначення митної вартості товарів (пункти 2.1, 2.2 вказаних Правил).

Відповідно до пункту 2.3 Правил, при електронному декларуванні посадова особа за допомогою автоматизованої системи митного оформлення створює та надсилає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів відповідно до частин третьої та/або четвертої ст. 53 Кодексу для підтвердження митної вартості товарів із складанням їх переліку.

При електронному декларуванні повідомлення про необхідність подання документів вважається одержаним декларантом або уповноваженою ним особою з часу надходження до митного органу повідомлення в електронній формі від декларанта або уповноваженої ним особи про одержання цього повідомлення. При електронному декларуванні декларант або уповноважена ним особа надсилає повідомлення про відмову у подачі документів у складі електронного повідомлення, засвідченого електронним підписом (пункти 2.4, 2.5 Правил). Колегія суддів звертає увагу, що з аналізу рішення про коригування митної вартості товару №100270001/2015/000022/1 від 30 березня 2015року, прийнято на тій підставі, що визначена митницею митна вартість товару ґрунтується на вартості товарів, подібних за якісними характеристиками, митне оформлення яких вже проведено, зокрема за митною декларацією №100270001/2015/212064 від 17 березня 2015 року.

При цьому, підставою для прийняття вказаного рішення стало подання позивачем до митного оформлення документів, які не містили всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, а також спрацювання системи аналізу ризиків щодо можливого заниження митної вартості товару.

Водночас, колегія суддів відзначає, що сама по собі інформація з раніше поданої позивачем митної декларації щодо вищої митної вартості ідентичних товарів не є достатнім обґрунтуванням взаємопов'язаності покупця і продавця, яка вплинула на митну вартість товару,

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого адміністративного суду України від 18 березня 2014 року по справі № К/800/52404/13.

Окрім цього, в оскаржуваному рішенні контролюючий орган вказує на існуючий взаємозв'язок між продавцем та покупцем, який міг вплинути на заявлену декларантом митну вартість імпортованих товарів.

За результатами дослідження додатково наданих документів, відповідач дійшов до висновку про те, що з наданих документів не можливо перевірити, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем не вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Суд зазначає про те, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Таким чином, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.

Також, під час процедури консультацій між органом доходів і зборів та декларантом позивача, контролюючий орган в електронних листах зазначав про те, що відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України є обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем та покупцем (ДП «Копос Колін» а.т. фірма «Копос Електро УА» є дочірнім підприємством продавця) вплинув на заявлену митну вартість товару.

Проте, під час розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем аргументовано не доведено, які саме обґрунтовані підстави дали можливість вважати, що заявлена митна вартість імпортованих товарів занижена на підставі того, що позивач є дочірнім підприємством акціонерного товариства «Копос Холдінг А.Т.», тобто продавцем товарів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому визнається протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Судова колегія зазначає, що митним органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач в деклараціях митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, які б унеможливлювали визначити митну вартість товару за ціною контракту.

Отже, дійсно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 30 березня 2015 року №100270001/2015/000022/1.

Щодо відмови суду першої інстанції у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій Відповідача щодо відмови у митному оформленні за митною декларацією № 10270001/2015/212717 та визнати протиправними дії Відповідача щодо прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №100270001/2015/000022/1 від 30 березня 2015 року, колегія суддів зазначає, що погоджується із висновком суду першої інстанції, зважаючи на те, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюють перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача в даному випадку є скасування рішень суб'єкта владних повноважень, прийнятих в результаті дій, які оскаржуються, а само по собі визнання таких дій протиправними не поновить прав позивача у спірних правовідносинах. Щодо позовної вимоги про зобов'язання Відповідача вчинити дії на повернення Позивачеві надмірно зарахованих до бюджету грошових коштів у загальному розмірі 39006,78 (тридцять дев'ять тисяч шість гривень 78коп.) грн. в тому числі суму ввізного мита у розмірі 6094,81грн., імпортного збору у розмірі 6094,81грн. та ПДВ у розмірі 26817,16грн., колегія суддів зазначає, що згідно із ч. 6 ст. 301 МК України повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

При цьому, суд зазначає, що порядок повернення вказаних вище платежів регулюються, зокрема, Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618, Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерством фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Отже, чинним законодавством передбачено вчинення ряду дій, спрямованих на повернення надміру сплачених платежів.

Враховуючи те, що позивачем жодних дій, передбачених Порядком повернення платникам податків митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами вчинено не було, його право на отримання на користь позивача надміру сплаченої суми у загальному розмірі 39006,78 грн. з боку відповідача порушено не було, у зв'язку із чим відповідна вимога про стягнення вказаних сум грошових коштів на його користь задоволена бути не може.

Вказана правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України у справі №21-439а13 від 17 грудня 2013 року.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 02 листопада 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.