Справа № 2а-9439/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 липня 2011 року № 2а-9439/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. розглянувши адміністративну справу у письмовому провадженні

за позовом ТОВ "Торговий дім "КАМО"
до Київська регіональна митниця Державної митної служби України
про скасування рішення №10000000/2011/312027/1 від 15,02,2010р.
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КАМО» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської регіональної митниці про скасування рішення Київської регіональної митниці про визнання нечинним рішення Київської регіональної митниці державної митної служби України про визнання митної вартості товарів № 100000006/2011/312027/1 від 15.02.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митним органом неправомірно було визначено митну вартість товару за резервним методом, чим безпідставно збільшено митну вартість товару та Позивач вважає рішення митного органу необґрунтованим та таким, що не відповідає діючому законодавству. Позивачем не надано суду уточнення або зміну позовних вимог.

Відповідачі до суду не зявлялися, хоча були належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від Відповідача надійшли заперечення на позовну заяву з додатками.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КАМО» (Покупець) та Компанією «PAMAPOL» (ОСОБА_1) (Продавець) було укладено Контракт №007-2010 29.07.2010 року (надалі по тексту Контракт 29.07.2010 р.).

У відповідності до пп. 1.1 Контракту 29.07.2010 р., зазначено, що Продавець поставляє продукти Групи PAMAPOL в асортименті (виробник компанія «PAMAPOL S.A.»м. Русець, вул. Велюнська, 2 ОСОБА_1).

Відповідно до п. 2.1 Контракту 29.07.2010 р., товар поставляться у відповідності до Специфікації. В Специфікації зазначається вид товару, ціна, стандарти, технічні вимоги, яким товар повинен відповідати, маркуванням, обєму по кожній позиції, термін поставки, країна призначення та додаткові вимоги до товару, якщо такі наявні.

Згідно п. 4.1 Контракту від 29.07.2010 р. ціна товару вказується в Специфікаціях до Контракту для кожної партії товару окремо на умовах відстрочення платежу відповідно до п. 5.2 Контракту, який передбачає, що товару поставляється з відстрочкою платежу не більше 120 календарних днів с моменту поставки товару.

У відповідності до п. 4.4. Контракту від 29.07.2010 р. ціна на товар включає витрати на упакування маркування товару, тару, витрати з навантаження та укладання товару, а також митні витрати та мита на території продавця, оформлення ветеринарних сертифікатів, сертифікатів походження та якості.

Відповідно до п. 4.5 Контракту від 29.07.2010 р. загальна сума Контракту 5 000 000,00 ЕВРО, яка визначається, як сума по усім Специфікаціям, являється невідємною частиною Контракту.

З метою митного оформлення товару Позивачем подана до митного органу вантажна митна декларація від 19.04.2011 р. №100170000/2011/108356, в якій заявлено в режимі імпорт 40 товар: готовий консервований продукт з печінки «Паштет домашній з курки»(м'ясо домашньої птиці 6%, вода (бульйон), свиняча печінка 9,2%, свинячий жир 15%, свиняча шкіра 9,2%, курячі шкірки 4,6%) 390 гр. в ж/б - 32330 шт.; Виробник: PAMAPOL S.A.; Торгівельна марка PAMAPOL; Країна Польща.

З метою перевірки правильності визначення митної вартості товару, заявленого Позивача до митного оформлення, підрозділом митного оформлення було направлено запит від 19.04.2011 р. № 108356 до відділу контролю митної вартості (ВКМВ) Київської регіональної митниці.

Інспектором відділу контролю митної вартості було запропоновано Позивачу подати додаткові документи, а саме, відповідну бухгалтерську документацію: попередні рахунки-фактури; видаткові/податкові накладні; оплату за попередні поставки; інформацію зовнішньоторговельних організацій щодо вартості сировини товару.

Не погоджуючись з запропонованим Позивачем методом визначення митної вартості товару, Відповідач прийняв рішення про визначення митної вартості №100000006/2011/312027/1 від 26.04.2011 року, яким визначив митну вартість товару із застосуванням резервного методу.

Відповідачем 27.04.2011 року винесено картку відмови в прийнятті митної декларації.

Позивач не погодився з таким рішенням і скористався правом, наданим наказом Держмитслужби України від 17.03.08 №230 Про затвердження Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання при ввезенні їх на митну територію України та провів митне оформлення товарів під гарантійні зобовязання.

На думку Позивача, своїм рішенням митний орган безпідставно збільшив митну вартість товару, чим порушив права Позивача, а тому рішення має бути скасоване, так як не відповідає вимогам чинного законодавства.

Позивач зазначив, що до митного оформлення були надані всі необхідні документи, які передбачені нормами Митного кодексу України, тому дії Відповідача вважає протиправними.

Аналізуючи викладені вище обставини в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу (надалі по тексту МК) митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями Митного кодексу. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобовязати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Відповідно до ст. 259 МК митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Крім того, в здійсненні вищевказаних функцій, митні органи керуються Постановами Кабінету Міністрів України та наказами Державної митної служби України.

Відповідно до Наказу ДМС України від 01.06.07 № 455 Про внесення змін до Методичних рекомендацій із застосуванням окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, під час здійснення митного контролю й митного оформлення окремих видів товарів, які визначені Держмитслужбою для поглибленого контролю за правильністю визначення їх митної вартості із застосуванням положень ст. 265 МК, посадова особа митного органу, що здійснює такий контроль, використовує інформацію бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, а також електронного та/або паперового бюлетеня огляд цін українського та світового товарних ринків, біржову інформацію про ціни на товари та/або сировину, інші інформаційні джерела, де наведено цінові характеристики таких товарів та/або сировини.

Постановою КМУ від 09.04.2008р. № 339 визначено Порядок здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, згідно якого контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом відповідно до ст. 41 Митного кодексу України шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщаються через митний кордон України та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою КМУ від 20.12.2006 № 1766, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з - рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; - наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів.

Як було зазначено Відповідачем, заявлена Позивачем митна вартість товару значною мірою відрізнялась від вартості, що була визначена митницею під час митного оформлення ідентичних та подібних товарів, ввезених на територію України за іншими угодами, зокрема, при визначенні митної вартості подібних товарів за період з 01.09.2010 по 30.04.2011 р. (таблиця імпортних операцій згідно переліку ТПК НОМЕР_1, міститься в матеріалах справи) та суперечила даним, які містяться в базі даних ЄАІС ДМСУ.

У відповідності з п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.06 №1766, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, про що в графі для відміток митного органу декларації митної вартості (ДМВ) службовою особою митного органу було здійснено запис: прейскуранти (прас-листи) фірми виробника товару; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; відповідна бухгалтерська документація щодо платежів за авторські права.

Декларант ОСОБА_2 був ознайомлений із вимогою щодо необхідності подання додаткових документів, про що свідчить відмітка в декларації митної вартості та запис, що «додатково надані видаткові накладні, біржові ціни надати не має можливості».

Відповідно до п.14 постанови КМУ від 20.12.06 №1766 Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, якщо декларантом не подано в установлений строк (протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання) додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну викладені в ст. 266 Митного кодексу України.

Пунктами 5-7 ст. 267 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у ч.1 ст. 266 МК методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Абзацом 2 статті 264 МК України визначено, що у разі потреби у підтвердженні заявленої декларантом митної вартості товарів декларант зобовязаний на вимогу митного органу надати йому необхідні для цього відомості.

З зазначеного вище вбачається, що митний орган на додатку до декларації митної вартості Позивача вніс запис про необхідність надання додаткових документів і, оскільки уповноваженою на декларування товару особою зроблено запис про неможливість надання таких документів, митний орган визначав митну вартість у відповідності з нормами, визначеними ст. ст. 267 273 МК України.

Згідно статті 17 Угоди про застосування статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання.

Відповідно до статті 41 Митного кодексу України однією із форм митного контролю є перевірка митними органами системи звітності та обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, які відповідно до законів справляються при переміщенні товарів через митний кордон України.

Судом вбачається з матеріалів справи, що митним органом для визначення митної вартості було проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення, цінову інформацію ЄАІС Держмитслужби України.

Оскільки декларант документально не підтвердив заявлену митну вартість товару, не виконав умови, передбачені п. 2 ст. 267 Митним кодексом України, тобто виникли застереження, що унеможливили визначення митної вартості за ОСОБА_3 1 за ціною угоди.

Суд погоджується з доводами Відповідача, що ОСОБА_3 1 не був застосований, оскільки, у відповідності зі ст. 268 МК України, за митну вартість береться вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни, тобто країна експорту має бути однакова (по ВМД за період з 01.09.2010 р. по 30.04.2011 р. країна експорту ОСОБА_1), метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не був застосований, оскільки відповідно до вимог ст. 269 МК України для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховується така ознака, як наявність торгової марки.

Крім того, суд зазначає, що Позивач помилково ототожнював поняття ціни товару та митної вартості товару.

Таким чином, Відповідачем правомірно не був застосований ОСОБА_3 1 (за ціною угоди).

Метод 2 не був застосований з тих підстав, що у ціновій базі даних ЄАІС ДМСУ була відсутня інформація щодо рівня митної вартості ідентичних товарів виробника, тобто країна експорту мала бути однакова.

ОСОБА_3 3 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), Відповідач зазначив, що цей метод застосовується в разі ввезення товарів у відповідний період з урахуванням ознак: якості, наявності торгової марки та її репутації на ринку, країни походження, виробника.

Оскільки, методи визначення митної вартості 2, 3 не використовувалися у звязку з відсутності у митного органу та у декларанта інформації щодо митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів .

Як було повідомлено Відповідачем та не спростовано Позивачем, для використання ОСОБА_3 4 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) субєкт зовнішньоекономічної діяльності не надав документів щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані ідентичні чи подібні товари продаються найбільшою партією на території України у час, максимально наближений до часу ввезення. Крім того, були відсутні документи, які відображають витрати на виплату комісійних винагород, звичайні надбавки на прибуток та загальні витрати у звязку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду, звичайні витрати, понесені в Україні на навантаження, вивантаження, страхування.

За аналогічних підстав, в звязку з відсутністю підтверджуючих документів щодо понесених Позивачем та повязаних із ввезенням товарів в Україну витрат, не був застосований і ОСОБА_3 5.

Приймаючи до уваги надані Позивачем до митного оформлення документи та наявну інформацію митницею прийнято рішення про здійснення митної оцінки товарів за ОСОБА_3 6 (резервним методом).

Відповідно до пунктів 9.19.3 Методичних рекомендацій по застосуванню окремих положень Митного кодексу України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затверджених наказом Держмитслужби № 74 від 31.01.07, митна вартість, визначена за резервним методом, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначених (визнаних) митних вартостях.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем за основу для розрахунків брались базові цінові дані з їх привязкою до конкретного товару.

Відповідно до ст. 264 МК України у разі виникнення потреби в уточненні заявленої митної вартості товарів або у разі незгоди декларанта з митною вартістю, визначеною митницею, декларант має право звернутись до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг, під гарантію уповноваженого банку або сплатити податки і збори (обовязкові платежі) згідно з митною вартістю цих товарів, визначених митним органом.

Порядок випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання при ввезенні їх на митну територію України затверджено наказом ДМСУ від 17.03.08 № 230.

Відповідно до Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання при ввезенні їх на митну територію України декларант повинен подати митному органу необхідні відомості для підтвердження заявленої митної вартості та забезпечити можливість їх перевірки.

Строк дії гарантійних зобовязань не може перевищувати 90 календарних днів з моменту випуску товарів у вільний обіг.

Листом №40/2-17/5089 від 27.04.2011 р. митний орган надав згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно з митною вартістю товарів, визначеною Відповідачем.

Позивачем не надано суду доказів того, що протягом встановленого строку в 90 календарних днів з моменту випуску товарів у вільний обіг Позивач подав до митниці документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про правомірність дій Відповідача, а тому підстав для скасування рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості №100000006/2011/312027/1 від 15.02.2011 року не вбачає.

Крім того, суд звертає увагу, що Позивач просить визнати нечинним рішення Київської регіональної митниці державної митної служби України про визнання митної вартості товарів № 100000006/2011/312027/1 від 15.02.2011 року, проте в матеріалах справи міститься рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості №100000006/2011/312027/1 від 26.04.2011 року, отже Позивач просить скасувати неіснуюче рішення Київської регіональної митниці про визначення митної вартості №100000006/2011/312027/1 від 15.02.2011року.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони у відповідності з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, виконав покладений на нього обовязок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийнятих рішень.

У звязку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 99, 100, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук