Справа № 826/18241/13-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Гуцул О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом Прокуратури Запорізької області до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, третя особа: Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивілпроект» про визнання протиправним та скасування наказу в частині,-

В С Т А Н О В И В:

Прокуратура Запорізької області (далі - Позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - Відповідач), третя особа: Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивілпроект» (далі - Третя особа) про визнання протиправним та скасування наказу п.1.2 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.11.2012 №568 в частині затвердження складу переліку майна, що не включається до складу цілісного майнового комплексу Третьої особи, яке не підлягає приватизації та може бути реалізоване органами Державної податкової служби, нерухомого майна, а саме: забор бази відпочинку «Дружба» (інвентарний №01191), замощення бази відпочинку «Дружба» (інвентарний №01192), будівля бази відпочинку «Дружба» (інвентарний №00199), навіс бази відпочинку «Дружба» (інвентарний №01190), що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Садівництва, а також дрожки і тротуари бази відпочинку «Фрегат» (інвентарний №01038), огорожа бази відпочинку «Фрегат» (інвентарний №01032), будівля бази відпочинку «Фрегат» (інвентарний №00225/1), господарча будівля бази відпочинку «Фрегат» (інвентарний №00225/2), гараж бази відпочинку «Фрегат», що знаходиться за адресою м. Бердянськ, вул. Макарова, 27.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2014 залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2014 в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.10.2015 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2014 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для прийняття вказаного рішення касаційною інстанцією стало не з'ясування судами першої та апеляційної інстанції питання дотримання прокурором строків звернення до суду з адміністративним позовом та права на таке звернення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 вересня 2016 року адміністративний позов залишено без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.155 КАС України.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Заступник прокурора міста Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, заперечення представника Відповідача та представника Третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивачем було пропущено шестимісячний строк, визначений ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень, а тому застосував наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, передбачені ч.1 ст.100 КАС України та п.9 ч.1 ст.155 КАС України.

Положеннями ст.99 КАС України визначається для суб'єкта владних повноважень загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, якщо в передбачених законом випадках не встановлено іншого.

За приписами ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо, зокрема, позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII (в редакції чинній на час подання адміністративного позову) (далі - Закон № 1789-XII) визначено право прокурора на внесення подання, як акту реагування на виявлені порушення закону щодо: усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли; притягнення осіб до передбаченої законом відповідальності; відшкодування шкоди; скасування нормативно-правового акта, окремих його частин або приведення його у відповідність із законом припинення незаконних дій чи бездіяльності посадових і службових осіб.

У разі відхилення подання в цілому чи частково або неповідомлення прокурора про результати розгляду подання, а також якщо подання не вносилося, прокурор може звернутися до суду щодо: 1) визнання незаконним нормативно-правового акта відповідного органу повністю чи в окремій його частині; 2) визнання протиправним рішення чи окремих його положень і щодо скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень; 3) визнання протиправними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії або утриматися від вчинення певних дій.

За приписами вказаної статті Закону №1789-XII п'ятнадцятиденний строк звернення прокурора з позовом до суду обчислюється з дня одержання повідомлення про відхилення подання або в разі неповідомлення прокурора про результати розгляду подання з дня закінчення визначеного прокурором строку для його розгляду, при цьому законодавчо не обмежується строк внесення самого подання прокурором.

Отже, прокурором може бути внесено подання в необмежений проміжок часу, а п'ятнадцятиденний строк звернення прокурора з позовом до суду обчислюється у вищевказаних випадках згідно вимог Закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за своєю правовою природою подання прокурора не може слугувати механізмом продовження встановлених законом строків звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки це призведе до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах, що, у свою чергу, призведе до порушення стабільності у діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання останніми своїх функцій.

Звернення прокурора до суду в п'ятнадцятиденний строк з позовом є складовою шестимісячного строку звернення суб'єкта владних повноважень до суду для подання позову, а строк обчислюється з дня виникнення підстав, що дають право на пред'явлення такого позову.

Отже, п'ятнадцятиденний строк обмежує прокурора певним терміном щодо подання позовної заяви, але якщо він подав позов до суду в межах цього строку, то при розгляду спору по суті суд зобов»язаний перевірити дотримання шестимісячного строку звернення до суду, причини пропуску якого можуть визнаватися поважними.

Відповідно правової позиції, викладеній в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 у справі К/800/22202/13 застосування п'ятнадцятиденного строку звернення до суду, передбаченого ч.6 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», можливе лише в тому разі, коли прокурор звертається до суду з позовом, зміст і вимоги якого відповідають змісту і вимогам відхиленого подання.

17.09.2013 прокурором внесено Відповідачу подання №07/1/1-2060/2 вих.13 щодо вжитття заходів до усунення порушень вимог Конституції України та Закону України «Про управління об'єктами державної власності» шляхом виключення нерухомого майна Третьої особи з переліку майна, передбаченого додатком 2 до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.11.2012 року №568.

18 листопада 2013 року Позивач, посилаючись на приписи, передбачені ст.23 Закону України «Про прокуратуру» звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом.

Підставою для звернення до суду з адміністративним позовом став лист Відповідача про відхилення подання прокурора, який Відповідач отримав 28.10.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач в адміністративному позові просив визнати протиправним та скасувати п.1.2 наказу Відповідача від 13.11.2012 року № 568 в частині затвердження у складі переліку майна, що не включається до складу цілісного майнового комплексу Третьої особи, яке не підлягає приватизації та може бути реалізоване органами Державної податкової служби, нерухомого майна згідно з переліком.

Положеннями статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держав.

Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність.

За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом: звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями); вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справ.

Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що позовні вимоги, заявлені прокурором в адміністративній справі та вимоги подання є відмінними, а саме: позовні вимоги, заявлені прокурором на виконання повноважень, передбачених ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ч.2 ст.60 КАС України.

З урахуванням наведеного, положення щодо строків звернення до суду, які визначені ст.23 Закону України «Про прокуратуру», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до строків звернення до суду з цим адміністративним позовом не можуть бути застосовані.

Крім того, прокурором не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування інших обставин поважності пропуску строку звернення до суду, а тому, згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, визначених законом, залишається без розгляду. якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при вирішення даного питання допущені порушення норм права, які передбачені ст.204 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити - без змін.

Керуючись ст.ст.199, 200, 204, 205, 206, 212 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 04 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.