Справа № 638/11737/16-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 р.Справа № 638/11737/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.08.2016р. по справі № 638/11737/16-а

за позовом ОСОБА_3

до Інспектора роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції України в м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2

про визнання дій інспектора протиправними в частині визначення суті адміністративного правопорушення, визнання незаконною постанови від 10.07.2016 року ПС2 №994900 в частині визначення суті правопорушення, визначення виду та розміру адміністративного стягнення, зміну постанови в частині визначення суті адміністративного правопорушення, внесення змін в постанову в частині розміру та виду адміністративного стягнення та застосування вимог ст. 22 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

19 серпня 2016 року постановою Дзержинського районного суду м. Харкова адміністративний позов ОСОБА_3 до Інспектора роти 3 батальйону 3 Управління патрульної поліції України в м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій інспектора протиправними в частині визначення суті адміністративного правопорушення, визнання незаконною постанови від 10.07.2016 року ПС2 №994900 в частині визначення суті правопорушення , визначення виду та розміру адміністративного стягнення, зміну постанови в частині визначення суті адміністративного правопорушення , внесення змін в постанову в частині розміру та виду адміністративного стягнення та застосування вимог ст.22 КУпАП - визнано необґрунтованим та залишено без задоволення.

ОСОБА_3 у апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції визнати незаконною, прийняти нову постанову та застосувати до позивачки статтю 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення (застосувати адміністративне стягнення у вигляді усного зауваження). Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, заявниця вказує, що надані відповідачем по справі докази правомірності оскаржуваного рішення не є допустимими, оскільки отримані із джерела, не передбаченого чинним законодавством. Відеозапис події, яка стала підставою для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, здійснений технічним засобом, що не сертифікований та не пройшов метрологічної перевірки у відповідності до вимог Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 р. N 111, отже не може слугувати належним доказом по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 липня 2016 року о 10 годині 15 хвилин інспектором роти 3 батальйону 3 УПП України в м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову ПС 2 № 994900 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. водія ОСОБА_3 за скоєння адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 9.2.Б Правил дорожнього руху України.

З постанови ПС 2 №994900 вбачається, що ОСОБА_3 10.07.2016 року о 10 год. 15 хв. рухаючись за кермом автомобіля AUDI A 4 з номерним знаком НОМЕР_1 в місті Харкові на перехресті пр. Гагаріна та вул. Молошна перед перехрестям не подала сигнал світловим показником відповідного повороту відповідного напрямку, чим порушила п. 9.2 Б Правил дорожнього руху України. Позивачка ОСОБА_3 від надання пояснень відмовилася. Зазначила, що правила дорожнього руху не порушувала. Копію постанови отримала на місці.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт скоєння правопорушення позивачкою мав місце, при ухваленні постанови відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб , встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав:

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 3 ст.258 КУпАП - Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч 1. ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна , винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність , яка посягає на громадський порядок , власність, права і свободи громадян , на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 9.2. Б Правил дорожнього руху України встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку - при перестроюванні, поворотом або розворотом.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивач в адміністративному позов та її представник в суді апеляційної інстанції зазначила, що маневр вона не виконувала , транспортний засіб в русі з однієї смуги на іншу не перестроювала. Проте зазначила, що коли позивач рухалася своєю смугою, то побачила, що позаду її автомобіля виїхала машина патрульної поліції, у якої був ввімкнений проблисковий маячок. Вона почала поступатися дорогою та з'їжджати на сусідню смугу, не більш ніж на півметра змінивши свою траєкторію, але через хвилювання, щоб швидше поступитися дорогою машині патрульної поліції, вона дійсно не ввімкнула світловий покажчик.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачка не заперечує факту не подання сигналом світлового покажчика повороту відповідного напрямку при перестроюванні.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для скасування постанови відповідача оскільки позивачем скоєно правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП .

Посилання позивачки на той факт, що вона з'їхала на сусідню смугу у зв'язку з поведінкою відповідача, оскільки останній рухався на автомобілі з ввімкненим синім проблисковим маячком, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у водія виникає обов'язок дати дорогу автомобілю патрульної поліції лише в разі приближення вказаного транспортного засобу зі спеціальним звуковим сигналом.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обрання стосовно позивача виду адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.ст.213,221 КУпАП чітко визначено перелік справ по адміністративним правопорушенням, які розглядаються судами України, до підвідомчості районних, районних у містах судам відноситься розгляд адміністративних справ, по яким складено протокол про адміністративне правопорушення ( зокрема ч 4 ст.122 КУпАП), за ч 2 ст.122 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається, виноситься тільки постанова, у відповідності з ст.222 КУпАП це є компетенцією органів поліції України.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 34 КУпАП Обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Проте, при складанні постанови відповідачем позивачка провину свою в скоєнні правопорушення не визнала, що підтверджується її записом в постанові про адміністративне правопорушення, що свідчить про відсутність щиросердного розкаяння у скоєному вчинку.

Жодних належних та допустимих доказів в спростування вищезазначених обставин позивачем та представником позивача ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи надано не було.

Відповідно до вищевказаного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для її скасування немає.

Відповідно до ст. 200 КАС Україна суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.08.2016р. по справі № 638/11737/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 31.10.2016 р.