Справа № 2а-5103/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2012-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2012 року 10:01 № 2а-5103/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Паньків В. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Music Trade"
до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва
про скасування податкового повідомлення-рішення №.0 від 30.07.2009
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: ОСОБА_2

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 19.03.2012 року о 10 год. 01 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Music Trade»звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва (надалі по тексту Відповідач) про скасування повністю податкового повідомлення-рішення №.0 від 30.07.2009 року, яким визначено податкове зобовязання по земельному податку в сумі 13 200, 04 грн. із штрафними санкціями в сумі 660, 02 грн. а всього на суму 13 680,42 грн.; скасування повністю податкову вимогу №1/1107 від 03.082009 року за основним платежем по земельному податку в розмірі 1764, 82 грн.; скасування повністю податкової вимоги №2/895 від 01.06.2010 року в частині визначення податкового зобовязання по земельному податку в розмірі 20 812, 21 грн., із штрафними санкціями в сумі 743, 14 грн., а всього на суму 21 555, 35 грн.; зобовязання Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва внести зміни до автоматизованої системи оперативного обліку ТОВ usic Trade», а саме: скасувати станом на 30.07.2009 року заборгованість ТОВ Trade»по земельному податку в розмірі 13 680, 42 грн., які нараховані відповідно податкового повідомлення-рішення №.0 від 30.07.2009 року (з урахуванням уточнень).

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що 01.04.2011 року ТОВ Trade»отримало повідомлення із ДПІ Святошинського району м. Києва (вих. №7149/10/24-033) про те, що йому виставлено податкове повідомлення-рішення №.0 від 30.07.2009 року, яким визначено податкове зобовязання по земельному податку в сумі 13 200, 04 грн. із штрафними санкціями в сумі 660, 02 грн. всього на суму 13 680,42 грн., а також податкову вимогу №2/895 від 01.06.2010 року в частині визначення податкового зобовязання по земельному податку в розмірі 20 812, 21 грн., із штрафними санкціями в сумі 743, 14 грн., всього на суму 21 555, 35 грн.

ТОВ Trade»вважає, що повідомлення-рішення .0 від 30.07.2009 року є неправомірним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

В судове засідання зявились представники сторін. Представник Позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить Суд задовольнити позовні вимоги.

Представник Відповідача заперечує проти заявлених позовних вимог та зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте в межах повноважень та на підставі чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Святошинської державної податкової інспекції у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації (розрахунку) щодо земельного податку за 2009 рік.

За наслідками проведеної перевірки складено акт про результати камеральної перевірки податкової декларації ( розрахунку) №868/15-310 від 30.07.2009 року (далі по тексту Акт перевірки).

На підставі Акта перевірки ДПІ у Святошинскому районі м. Києва прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.07.2009 року №.0, яким визначено податкове зобовязання по земельному податку в сумі 13 200, 04 грн. із штрафними санкціями в сумі 660, 02 грн. всього на суму 13 680,42 грн.

ДПІ у Святошинскому районі м. Києва було винесено також податкові вимоги від 03.08.2009 року №1/107 та від 01.06.2010 року №2/895, якими визначено суми податкового боргу за основним платежем та штрафними санкціями за узгодженими податковими зобовязаннями.

Позивач вважає прийняті податкове повідомлення-рішення та податкові вимоги неправомірними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на їх прийняття з порушеннями норм чинного законодавства.

Позивач також не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, виходячи з наступного: пункт 2 рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №944/944 Про питання користування земельними ділянками в місті Києві не застосовується до обовязків позивача зі сплати земельного податку, оскільки щодо земельної ділянки, якою користується товариство, проведено грошову оцінку та законодавчо встановлено ставку земельного податку.

Виходячи з аналізу заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ sic Trade»на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 16.07.1998 року належить частина нежитлової будівлі за адресою м. Київ, Святошинський район, вул. Стрийська, буд.3 (копія договору купівлі-продажу від 16.07.1998 року наявна в матеріалах справи).

Згідно витягу з технічної документації №Ю-15301/2007 нормативна грошова оцінка земельної ділянки під вказаною будівлею площею 1 616,35 кв.м. становить 3 343 965,49 грн.

Пунктом 2 Рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №944/944 Про врегулювання питання користування земельними ділянками в місті Києві (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що з 01 квітня 2009 року плата за земельні ділянки (крім земель, які використовуються державними та комунальними підприємствами, установами, організаціями для ведення лісового господарства, для водогосподарських потреб, та земель, зайнятих зеленими насадженнями загального користування, житловим фондом, обєктами інженерно-транспортної інфраструктури, крім присадибних і садових земельних ділянок, а також визначених Київською міською радою земельних ділянок, які використовуються підприємствами, що забезпечують життєдіяльність міста, та земельних ділянок, щодо яких Київською міською радою прийняті рішення про їх передачу у власність або в користування, але документи, що посвідчують права на такі земельні ділянки, не зареєстровані), які використовуються субєктами господарської діяльності, але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (не переоформлено), справляється в розмірі мінімальної річної орендної плати за земельні ділянки, встановленої статтею 21 Закону України Про оренду землі.

Відповідно до пунктів 34, 35 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин, а також затверджуються відповідно до закону ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

З аналізу пункту 35 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні вбачається, що орган місцевого самоврядування вирішує питання затвердження ставки земельного податку відповідно до закону, тобто у порядку та в межах, встановлених нормами спеціального закону у сфері оподаткування.

Спеціальними законами, які регулювали суспільні відносини у сфері обрахування та сплати земельного податку станом на момент виникнення спірних правовідносин були Закон України Про систему оподаткування, який відповідно до преамбули визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обовязкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обовязки і відповідальність платників, а також Закон України Про плату за землю, преамбулою якого встановлено, що цей Закон визначає розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 14 Закону України Про систему оподаткування земельний податок належить до загальнодержавних податків та зборів, а частиною другою статті 14 цього ж Закону передбачено, що загальнодержавні податки і збори (обовязкові платежі) встановлюються Верховною Радою України і справляються на всій території України.

Згідно зі статтею 2 Закону України Про плату за землю використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом. Власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, крім орендарів та інвесторів - учасників угоди про розподіл продукції, сплачують земельний податок.

Стаття 4 Закону України Про плату за землю встановлює, що ставки земельного податку, порядок обчислення і сплати земельного податку не можуть встановлюватись або змінюватись іншими законодавчими актами, крім цього Закону. Зміни і доповнення до цього Закону вносяться не пізніше ніж за три місяці до початку нового бюджетного року і набирають чинності з початку нового бюджетного року.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України Про плату за землю ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах пятій - десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи, що відповідно до положень спеціальних законів у сфері сплати земельного податку повноваження щодо встановлення ставок такого податку, як загальнодержавного обовязкового платежу, належить до виключних повноважень Верховної Ради України та може реалізовуватись лише у вигляді внесення відповідних змін до Закону України Про плату за землю, суд приходить до висновку, що пункт 2 рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №944/944 Про врегулювання питання користування земельними ділянками в місті Києві, яким встановлюються підвищені ставки земельного податку, не відповідає положенням Законів України Про плату за землю та Про систему оподаткування, а тому при визначенні ставки земельного податку, який підлягає сплаті субєктами господарської діяльності при використанні земельних ділянок, право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (не переоформлено), застосуванню підлягає частина перша статті 7 Закону України Про плату за землю.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, позивач сплатив земельний податок за ставкою, встановленою частиною першою статті 7 Закону України Про плату за землю, у повному обсязі.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що визначення ТОВ Music Trade суми податкового зобовязання з податку на землю на підставі пункту 2 рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №944/944 Про врегулювання питання користування земельними ділянками в місті Києві та накладення штрафних санкцій на підставі підпункту 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами є протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Святошинському районі м. Києва від 30.07. 2009 року №.0, вимогу №1/1107 від 03.082009 року та №2/895 від 01.06.2010 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Виходячи з аналізу матеріалів справи, повно та всебічно дослідивши наявні докази, заслухавши обґрунтування сторін Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 71, 94 , 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Скасувати повністю податкового повідомлення-рішення №.0 від 30.07.2009 року, яким визначено податкове зобовязання по земельному податку в сумі 13 200, 04 грн. із штрафними санкціями в сумі 660, 02 грн. а всього на суму 13 680,42 грн.

3. Скасувати повністю податкову вимогу №1/1107 від 03.082009 року за основним платежем по земельному податку в розмірі 1764, 82 грн.

4. Скасувати повністю податкову вимогу №2/895 від 01.06.2010 року в частині визначення податкового зобовязання по земельному податку в розмірі 20 812, 21 грн., із штрафними санкціями в сумі 743, 14 грн., а всього на суму 21 555, 35 грн.

5. Зобовязати Державну податкову інспекцію у Святошинському районі м. Києва внести зміни до автоматизованої системи оперативного обліку ТОВ Trade», а саме: скасувати станом на 30.07.2009 року заборгованість ТОВ Trade»по земельному податку в розмірі 13 680, 42 грн., які нараховані відповідно податкового повідомлення-рішення №.0 від 30.07.2009 року.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук