Справа № 2-а-879/11
Суддя: Сінгур В. О.
Дата ухвалення: 2011-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-879/11 р.
ПОСТАНОВА

09.03.2011 р.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду в Сумській області ОСОБА_1 розглянувши в скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Шостка про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги та поновлення пропущеного строку для звернення до суду,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить зобов'язати відповідача провести перерахунок та забезпечити проведення відповідних виплат підвищення до пенсії як "дитині війни" за період з 01.01.2006 року по 31 грудня 2010 року

Відповідач в судове засідання надав заперечення, в яких вказує, що позов не визнає, просить відмовити в задоволенні позову.

У відповідності із ст.182-2 КАС України розгляд справи проведено в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб які беруть участь у справі.

Суддя, оцінивши повідомленні позивачем обставини, заперечення відповідача, вважає їх достатніми для прийняття рішення з огляду на наступне.

Позивачка є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що підтверджується копією пенсійного посвідчення.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року до ст.110 Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку , визначеному КМУ за погодженням з комітетом Верховної ради України з питань бюджету. Проте пільги, встановлені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" запроваджені не були.

Закони України "Про державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року та "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених законів, відповідачів не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України "Про державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року та "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актом єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріорітету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Не має такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4з/п (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: "конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього акту. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Виходячи із системного налізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мали підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення виплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання державного бюджету в 2006 році.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплат до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх частково підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.71 п.12 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст.11 цього Закону було зупинено.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року за №6-рп/2007 року у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень ст.ст.29, 36 ч.2, ст.56, ч.2 ст. 62, ч.1. ст.66, пп.7,9, 12,13,14,23,29,,30,39,41,,43,44,45,46,,ст.71, ст.98,101, 103,111 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік", визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п.12 ст.71 України "Про державний бюджет на 2007 рік", яким зупинено дію ст.6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст.11 цього закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України і не може бути оскарженим.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним судом України УПФ в м.Шостка повинен був нарахувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України"Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення рішення щодо неконституційності п.12. ст.71 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік", ця норма втратила чинність та не підлягає застосуванню. Отже відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України" Про соціальний захист дітей війни", нарахувати та здійснити позивачу відповідні виплати.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати йому в 2008 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів.

З 01.2008 року позивачу була нарахована та виплачується зазначене підвищення відповідно до встановленого розміру, що підтверджується відповідачем.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № р/п2008 року, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу1, пнктів 61.62,63, 66 розділу 2 пункту3 розділу 3 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік) та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.67 розділу 1, п.п.1-4,6-22,24-100 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано такими що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення п.п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України."

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції про розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року УПФ в м. Шостка повинен був нарахувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягає застосуванню. Отже відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно до ч.ч.3, 4 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечності чи відсутності законодавства яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2009 рік" та Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік", розміри державних соціальних гарантій, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України;

Частиною 3 ст.22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, не має.

З огляду на викладене, суд вважає незаконними дії відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного закону, з якого випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої, ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії передбаченої ст.6 "Про соціальний захист дітей війни".

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення "Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймається районним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача передбачені ст.6 Закону України"Про соціальний захист дітей війни" покладено на УПФ у м.Шостка, за місцем проживання позивача.

Отже, суддя виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача доведені частково, а тому і підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.22 Конституції України, ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.52 Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік", ст.ст.7-11, 71, 99, 100, 158, 183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Шостка про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Шостка щодо ненарахування та невиплати щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни ОСОБА_2

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Шостка здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" з урахуванням виплаченого, та провести відповідні виплати за 2007 рік: з 09.07.2007 р. по 31.12. 2007 р., за 2008 рік: з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., за 2009 рік: з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р., за 2010 рік: з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р., за 2011 рік: з 01.01.2011 по день винесення рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Державного бюджету України сплачене при подачі позову державне мито у розмірі 3,40 грн.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, у разі відсутності осіб у судовому засіданні під час проголошення постанови - з моменту отримання ними копії цієї постанови.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1