Справа № 803/3676/15
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Справа № 876/4221/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Грицина І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015 році позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ ДКС у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02 жовтня 2015 року №, стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 10178 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновок Луцької ОДПІ про те, що ним не підтверджено використання та списання у періоді, що перевірявся, пального, придбаного в Україні в кількості 3865 л., є абсолютно голослівним та не відповідає обставинам справи. Вказує на те, що перевіряючому були надані усі необхідні підтверджуючі документи про купівлю дизельного пального, в тому числі і тих 3865 л., про які згадано в акті перевірки. Також надані усі необхідні шляхові листи про використання пального, в тому числі і згаданого вище, а тому він не розуміє на підставі чого податковий орган робить згаданий вище висновок про те, що вказана кількість пального була закуплена за кордоном, оскільки підтверджуючих документів про це він перевіряючому не надавав.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 02 жовтня 2015 року №. Зобов'язано Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області надати Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України в користь ОСОБА_3 податку на додану вартість в сумі 10178 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач 1, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить таку скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що така вимога позивача не є правильним способом захисту прав платника податку на додану вартість. У зв'язку з цим просить відмовити у задоволенні цієї вимоги позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 10.09.2015 року по 16.09.2015 року працівниками Луцької ОДПІ була проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за червень 2015 року, що виникло за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалося в червні 2015 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 18 вересня 2015 року №4047/17-03/, згідно якого встановлено порушення позивачем п.198.4 ст.198, п.200.1, п.200.4 "б" ст.200 ПК України, в результаті чого завищено ним суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за травень 2015 року на суму 10178 грн.

До таких висновків контролюючий орган дійшов на підставі того, що платником податків не підтверджено використання та списання у періоді, що перевіряється, пального, придбаного в Україні в кількості 3865 л та завищено податковий кредит за червень 2015 року на суму 10178 грн. податку на додану вартість (3865 л х 15,8/6), де 15,8 грн. - вартість пального (дизельного пального), придбаного в ТОВ "Синергія 1999".

За результатами акта перевірки від 18 вересня 2015 року №4047/17-03/ Луцька ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.10.2015 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 10178,00 грн. та накладено штрафні (фінансові) санкції в сумі 5089,00 грн.

Задовольнячи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач 1 не довів правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 02.10.2015 року №. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним, з огляду на таке.

За визначенням Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу (пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.4 ст.200 ПК України).

Положеннями пунктів 200.5, 200.7, 200.8, 200.12, 200.13, 200.14, 200.15 ПК України встановлено, що не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 198.4 статті 198 ПК України визначено, що якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Спірні правовідносини полягають в тому, що згідно податкової звітності з податку на додану вартість за червень 2015 року позивачем включено до складу податкового кредиту вартість придбаного дизельного палива на загальну суму 28687,18 грн.

Як випливає із матеріалів перевірки причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту є: здійснення міжнародних транспортних перевезень, що оподатковуються за нульовою ставкою по податку на додану вартість.

У періоді, що перевіряється, позивач застосовував ставки оподаткування податком на додану вартість 20 відсотків та 0 відсотків згідно із пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.195.1.3 п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання міжнародних перевезень пасажирів, багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

В ході проведення перевірки проведено детальний аналіз списання палива відповідно до норм списання та у відповідності до марок автомобілів та шляхових листів. Розрахунок витрат дизпалива при здійсненні господарської діяльності, придбання та його залишків наведено в додатку 4 до довідки перевірки.

В ході проведення перевірки позивача було надано для проведення перевірки залишки ТМЦ (пального), згідно яких станом на 01.06.2015 року залишки пального у фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 становили 12 931,01 л. та станом на 30.06.2015 року - 6 916,77 л.

Протягом періоду, що підлягав перевірці, позивачем було придбано пального в кількості 11 170 л. суми по придбанню якого віднесені платником до податкового кредиту червня 2015 року. Згідно наданих для проведення перевірки документів у червні 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 списав пального використаного у червні 2015 року у кількості 17 184,24л, що віднесено до податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Разом з тим, згідно аналізу шляхових листів встановлено, що СПД ОСОБА_3 у червні 2015 року використано 17 184,24 л. пального, зокрема: придбаного в Україні - 13 319,24 л. та придбаного за межами території України - 3 865 л., що підтверджено перевіркою і не заперечується позивачем.

Тобто, з урахуванням пального придбаного за кордоном в кількості 3 865 грн. перевіркою встановлено та підтверджено використання пального придбаного в Україні у кількості 13 319,24 л. Фактично платник пальне придбане за кордоном та використане в червні включив до податкового кредиту. Його твердження, що дане пальне не включено до кредиту та не використано не підтверджено доказами, оскільки пальне неможливо розподілити, а його використання має послідовний характер по мірі заправки автомобіля. Даний факт підтверджують шляхові листи в яких є зазначено рух автомобіля та кількість заправленого пального по мірі руху, як за кордоном так і в Україні.

Таким чином, платником не підтверджено використання та списання у періоді, що перевірявся, пального придбаного в Україні в кількості 3 865 л. та завищено податковий кредит за червень 2015 року на суму 10 178 гри. ПДВ.

Відтак, перевіркою вірно встановлено завищення податкового кредиту зазначеного у декларації з ПДВ за червень 2015 року на загальну суму 10 178 грн. та завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за червень 2015 року на суму 10 178 грн., що є порушенням п. 198.4 ст. 198, п. 200.1 п. 200.4. «б» ст. 200 Податкового кодексу України,

Фактично за результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг, загальна сума ПДВ складає 35 583,00 грн., зокрема за червень 2015 року -35 583,00 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підставність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Водночас, колегія суддів зауважує, що за результатами розгляду клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування, при винесені ухвали про відкриття апеляційного провадження прийнято рішення про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на викладене слід стягнути з апелянта на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 535,92 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про неповноту з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи та невідповідність його висновків дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, п.1,3,4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі № 803/3676/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду у розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) гривень 92 (дев'яносто дві) копійки за реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38007573, банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО) - 825014, рахунок отримувача - 1004, код класифікації доходів бюджету - 22030001, призначення платежу - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С. Затолочний

суддя З.М. Матковська

повний текст постанови виготовлений 01.11.2016