Справа № 804/7105/15
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Київ К/800/42099/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Олексієнка М.М.,

Рецебуринського Ю.Й.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області до Відокремленого структурного підрозділу «Верхівцевське вагонне депо» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про стягнення заборгованості,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області (далі - Управління ПФУ) пред'явило в суді позов про стягнення з Відокремленого структурного підрозділу «Верхівцевське вагонне депо» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (далі - ВСП «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця») заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 86 021,22 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з розрахункового рахунку відповідача на користь позивача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 86 021,22 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Відповідач своїм правом, як сторони у справі, не скористався та заперечень на касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що 6 січня 2015 року Управлінням ПФУ складено розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а» та «б-з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2015 року, до якого включено витрати по пенсіонерам ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на загальну суму 86 021,22 грн.. Вказаний розрахунок відповідач отримав 21 січня 2015 року, проте зобов'язань по їх відшкодуванню не виконав, а тому станом на 25 травня 2015 року за відповідачем рахується сума невідшкодованих витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 та № 2 в розмірі 86 021,22 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 86 021,22 грн., позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 86 021,22 грн. відповідачем не погашена.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та, відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що Відокремлений структурний підрозділ «Верхівцевське вагонне депо» ДП «Придніпровська залізниця» не є юридичною особою, а тому є неналежним відповідачем у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 14 Закону № 1058-IV страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Підприємство може складатися з виробничих або функціональних структурних підрозділів (виробництв, відділень, цехів, управлінь, бюро, служб тощо) та створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи.

Філії та представництва, як і інші структурні підрозділи підприємства, установи, організації не мають статусу юридичних осіб і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством (стаття 95 Цивільного кодексу України, частина четверта статті 64 Господарського кодексу України).

Відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Відповідно до пункту 1.3 Статуту Державного підприємства «Придніпровська залізниця» до складу Залізниці входять служби, відособлені (відокремлені) структурні підрозділи та інші підрозділи, які не мають права юридичної особи. Свою діяльність вони здійснюють на підставі Положень, затверджених начальником залізниці відповідно до вимог Господарського кодексу України.

Згідно з пунктами 1.1 та 1.2 Положення про відокремлений структурний підрозділ «Верхівцевське вагонне депо» (далі - вагонне депо) Державного підприємства «Придніпровська залізниця» вагонне депо є відокремленим структурним підрозділом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» без права юридичної особи та входить до складу «Служби вагонного господарства» ДП «Придніпровська залізниця».

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що в якості відповідача притягнуто особу, яка не має статусу юридичної особи і є структурним підрозділом Державного підприємства «Придніпровська залізниця», що не притягнуто до участі у справі як сторона.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем у даній справі має бути юридична особа, від імені якої діє відокремлений структурний підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу на користь організації "Б".

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Враховуючи викладене та те, що КАС України передбачено можливість заміни неналежної сторони у справі лише у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 222, 224, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський