Справа № 2а-17876/12/2670
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Канівець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елпіс-Україна» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

20 грудня 2012 року ПП «Елпіс-Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської регіональної митниці ДФС та Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Київської регіональної митниці ДФС про визначення митної вартості товару від 10.12.2012 №100190000/2012/313284/2; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ПП «Елпіс-Україна» суму надмірно сплаченого податку на додану вартість у розмірі 34 320 грн 90 коп.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2013 позов задоволено в повному обсязі (а.с. 86-92 Том I).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013 апеляційну скаргу Київської регіональної митниці залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2013 - без змін (а.с. 151-153 Том I).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013 у справі №2а-17876/12/2670 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 202-208 Том I).

Направляючи справу на новий розгляд, Вищий адміністративний суд України виходив з того, що суди попередніх інстанцій не дослідили які саме документи декларант подав до митного органу, окрім вантажної митної декларації, на підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу її визначення, у розумінні вимог частини другої ст. 53 Митного кодексу України, за результатом розгляду яких у митного органу виникли сумніви у достовірності викладених у них відомостей. Тільки після встановлення вказаних обставин, на переконання суду касаційної інстанції, можливо зробити висновок щодо наявності підстав для проведення з цього приводу процедури консультацій між митним органом та декларантом, а відтак законності та обґрунтованості спірного рішення Київської регіональної митниці №100190000/2012/313284/2 від 10.12.2012 про коригування митної вартості товарів. Крім того, задовольняючи позов в частині позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України надміру сплачених сум, суди попередніх інстанцій виходили з того, що прийняття Київською регіональною митницею неправомірного рішення призвело до надмірної сплати позивачем сум, які підлягають поверненню. Між тим, дійшовши такого висновку судами не досліджувалось питання дотримання позивачем порядку їх повернення.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, Товариством з обмеженою відповідальністю «Елпіс-Україна» (правонаступник ПП «Елпіс-Україна») подано уточнену позовну заяву, в якій просило: визнати протиправним та скасувати рішення Київської регіональної митниці ДФС про визначення митної вартості товару від 10.12.2012 № 100190000/2012/313284/2; зобов'язати Київську міжрегіональну митницю підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів у розмірі 34 320 грн 90 коп. (а.с. 224-227 Том I).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2016 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської регіональної митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 10.12.2012 №100190000/2012/313284/2. У решті позовних вимог - відмовлено (а.с. 264-269 Том I).

Київська міська митниця Державної фіскальної служби, не погоджуючись із зазначеною постановою, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, між фірмою «Elpis» (Латвія) (продавець) і ПП «Елпіс-Україна» (покупець) укладений контракт № 01/10 від 05.07.2004, згідно з яким продавець продає, а покупець приймає та оплачує товар за номенклатурою, кількістю, ціною та на суму, згідно додатків до цього контракту. Кількість та номенклатура товару, що постачається, зазначаються в додатках до цього контракту. Товар постачається на умовах СІР м. Київ в редакції Інкотермс 2000 року. Датою поставки вважається дата митного оформлення товару в країні імпорту. Також дозволяється часткова поставка. Вартість кожної окремої партії товару, що поставляється згідно даного контракту, вказано в рахунках-фактурах. Товар відвантажується на адресу покупця разом з наступними супровідними документами: рахунок-фактура, товарно-транспортна накладна, сертифікат походження товару, сертифікат якості, пакувальний лист. Ціна за товар, що є предметом цього договору, визначається у доларах США, та включає в себе вартість товару (вага нетто), транспортування, тару, пакування, маркування (а.с. 12-13 Том I).

Дію даного контракту продовжено сторонами до 31.12.2012 згідно письмової пролонгації від 05.01.2012 (а.с. 23 Том I).

В подальшому, 28.11.2012 сторонами підписаний додаток №81/12 від 28.11.2012 до контракту №01/10 від 05.07.2004, згідно якого узгоджено поставку партій товару - «чорнослив 60/70, походження Чилі, виробник: Frutexsa» в кількості 12 010 кг, за ціною 2,54 доларів США за 1 кг, та відповідно 30 505,40 доларів США за партію товару, та «чорнослив 60/70, походження Чилі, виробник: Pacific Nuts & Dried fruits» в кількості 9 990 кг, за ціною 2,54 доларів США за 1 кг, вартістю 25 374,60 доларів США за партію товару. За умовами цього додатку від 28.11.2012 товар постачається від імені фірми «Elpis» (Латвія) на користь ПП «Елпіс-Україна»: 03191, Україна, м. Київ, вул. Будіндустрії, 7 на умовах FCA Гданськ. Умови оплати - згідно контракту № 01/10 від 05.07.2004. Всі інші пункти контракту залишаються для виконання у повному обсязі, згідно його доповнень і додатків (а.с. 24 Том I).

05 грудня 2012 року на виконання вимог зазначеного контракту та згідно інвойсу від 03.12.2012 №ZK201208480 (а.с. 36 Том I), позивачем здійснено ввезення на митну територію України товару - «чорнослив 60/70 без кісточки (Dried pitted prunes ashlock 60/70), походження Чилі) в обсязі 22 000 кг (вага нетто) вартістю 55 880 доларів США, в тому числі за ціною 2,54 доларів США за 1 кг. Умови поставки FCA, Гданськ.

З метою здійснення митного оформлення ввезеного в режимі імпорту товару, уповноваженим ПП «Елпіс-Україна» декларантом (ТОВ «Бронто»), 10.12.2012 до митниці (митний пост «Київ-Центральний» Київської регіональної митниці) подана вантажна митна декларація за №10019000/2012/343929 (далі - ВМД) (а.с. 67 Том I), відповідно до якої митна вартість товару визначена розмірі 452 648 грн 84 коп., що становить 55 880 доларів США), за ціною договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару та правильності визначення такої вартості за основним методом 10.12.2012 декларантом подано до митного органу наступні документи: контракт № 01/10 від 05.07.2004 з усіма додатками та доповненнями до нього (в тому числі додатком № 81/12 від 28.11.2012); рахунок-фактуру (інвойс) №ZK201208480 від 03.12.2012; міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 0475137 від 03.12.2012; прайс-лист виробника; договір про перевезення; довідку перевізника № 06/12 від 06.12.2012 про вартість перевезення; копію митної декларації країни відправлення №12PL322020E0030572 від 03.12.2012; сертифікат походження товару № PL/MF/AF0032657 від 03.12.2012, а також декларацію митної вартості товарів від 10.12.2012.

На етапі перевірки правильності визначення декларантом митної вартості товару, в зв'язку із виникненням сумніву стосовно достовірності наданих декларантом до митного оформлення відомостей, митним органом була висунута вимога щодо надання останнім для підтвердження заявленої митної вартості впродовж 10 календарних днів додаткових документів згідно ст. 53 зазначеного Кодексу (а.с. 70 Том I), а саме: договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контракту) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних або подібних товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості товарів, які є ідентичними або подібними оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляція).

На виконання вказаних вимог позивач повідомив митницю про відсутність можливості надати витребувані документи, про що зроблено відмітку (а.с. 71 Том I).

10 грудня 2012 року Київською регіональною митницею прийнято рішення №100190000/2012/313284/2 про коригування митної вартості товарів, скоригувавши її на рівні 78 100 дол. США за ціною 3,55 дол. США за один кг. Згідно цього рішення надані документи містять не повні відомості (у наданих документах містяться розбіжності), а саме: 1) в інвойсі вказано, що вартість упаковки включено в ціну товару, але не можливо виділити і провести розрахунок ціни упаковки; 2) подані до оформлення інвойси від продавця та третіх осіб під одним номером та продатовані однією датою 03.12.2012, що також викликає сумніви; 3) в наданому прайс-листі продавця не вказано умови поставки. У зв'язку з цим митна вартість визначена за резервним методом та ґрунтується на раніше визнаній митним органом митній вартості ВМД від 07.12.2012 №500060001/2012/22637 (а.с. 72 Том I).

У подальшому, 11.12.2012 позивачем подано вантажно вантажну митну декларацію №100190000/2012/344148, згідно якої товари випущені у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій відповідно до розд. Х Митного кодексу України (а.с. 33-35 Том I) та сплачений податок на додану вартість товару в сумі 124 850 грн 66 коп.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, внаслідок коригування посадовими особами Київської регіональної митниці ДФС митної вартості на підставі рішення №100190000/2012/313284/2 від 10.12.2012, позивач сплатив до державного бюджету податок на додану вартість на 34 320 грн 90 коп. більше.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку митного органу та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки, по-перше, позивачем надані всі необхідні документи, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари, а у митного органу не було підстав витребовувати у декларанта додаткові документи, оскільки сумніви з підстав, викладених у оскаржуваному рішенні, необґрунтовані в розумінні ст. 53 МК України, що є підставою для визнання протиправним та скасування рішення Київської регіональної митниці ДФС про визначення митної вартості товару від 10.12.2012 №100190000/2012/313284/2, по-друге, оскільки станом день звернення ТОВ «Елпіс-Україна» до митного органу із заявами про повернення коштів (податку на додану вартість) у розмірі 34 320 грн 90 коп. останні вже не мали статус надмірно сплачених, бо були повернуті платнику та чинний Порядок №1146 не визначає для митних органів процедуру оформлення висновку на повернення надміру та/або помилково сплаченої суми митних та інших платежів без передачі такого висновку до органу казначейської служби для виконання, відтак позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Основним нормативно-правовим актом, яким врегульовані спірні правовідносини є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI (МК України).

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною другою ст. 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 Митного кодексу України «Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, та порядок їх застосування».

За правилами частини другої ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частини першої ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому, частинами другою та третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною п'ятою вказаної статті передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності до норм частинами першою-третьою ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, статтею 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до частин першої та другої ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

У свою чергу, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо: щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частиною першою статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При цьому, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа №21-591а15).

Згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, дані висновки мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» від 24.05.2012 № 598 в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як свідчать матеріали справи, а саме зі змісту графи 33 рішення №100190000/2012/313284/2 від 10.12.2012 вбачається, що при перевірці правильності визначення декларантом позивача митної вартості товару митниця дійшла висновку, про наявність у наданих позивачем для митного оформлення товару за обраним декларантом основним методом визначення митної вартості товару основних документах розбіжностей та про неповноту відомостей, на підставі того, що: 1) в інвойсі вказано, що вартість упаковки включено в ціну товару, але не можливо виділити і провести розрахунок ціни упаковки; 2) подані до оформлення інвойси від продавця та третіх осіб під одним номером та продатовані однією датою 03.12.2012, що також викликає сумніви; 3) в наданому прайс-листі продавця не вказано умови поставки. У зв'язку з наведеним, Київською регіональною митницею від позивача витребувано додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

Колегією суддів враховано, що декларантом позивача подано всі необхідні для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою ст. 53 МК України, а саме: декларація митної вартості товару (у зв'язку з понесенням витрат на транспортування товару за маршрутом м. Гданськ (Польща) - м. Київ, 1130 км, фактично до державного кордону України, - пп. Ягодин - 607 км), зовнішньоекономічний договір (контракт) та додаткові угоди до нього, рахунок-фактура (інвойс), транспортні (перевізні) документи, які містять достовірні числові дані та підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п'ятої ст. 58 МК України, відтак митний орган не мав правових підстав для витребовування додаткових документів.

Згідно з умовами контракту № 01/10 від 05.07.2004 з урахуванням змін внесених до нього додатком № 81/12 від 28.11.2012, продавець (фірма «Elpis», Латвія) продає покупцю (ПП «Елпіс-Україна») товар (чорнослив 60/70 без кісточки, походження з країни Чілі, двома партіями по 12 010 кг та 9 990 кг, всього 22 000 кг) на умовах FCA Гданськ (згідно Інкотермс-2000). Поставка товару здійснюється на умовах FCA Гданськ від імені фірми «Elpis». Оплата здійснюється у доларах США. Ціна товару включає в себе вартість товару (вага нетто), транспортування, тару, пакування і маркування.

Відповідно до Правил Міжнародної торгової палати для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі (Інкотермс-2010) поставка на умовах FCA (Free Carrier - Франко перевізник) означає, що продавець вважається таким, хто виконав своє зобов'язання по поставці товару, який пройшов митне очищення для ввезення, з моменту передачі його в розпорядження перевізника в обумовленому пункті.

Таким чином, поставка товару до м. Гданськ (Польша) здійснювалась постачальником за його рахунок.

Як свідчать матеріали справи, з додатку № 81/12 від 28.11.2012 до контракту №01/10 від 05.07.2004, інвойсу продавця фірми «Elpis» від 03.12.2012 № ZK201208480, декларація митної вартості (графа 3), а також графи 20 електронної митної декларації вбачається, що базисною умовою поставки товару за контрактом №01/10 від 05.07.2004 (зі змінами) визначено FCA Гданськ, Польща.

Згідно даних інвойсу продавця фірми «Elpis» від 03.12.2012 №ZK201208480, міжнародної автомобільної накладної (CMR) №0475137 від 03.12.2012, митної декларації країни відправлення №12PL322020E0030572 від 03.12.2012, сертифікату походження товару №PL/MF/AF0032657 від 03.12.2012, а також даних графи 2 електронної митної декларації даний товар поставлений до визначеного додатком до контракту місця поставки (м. Гданськ, Польща) третьою особою - безпосереднім виробником оцінюваної партії товару фірмою «Atlanta Poland S.A.» (Польща) на виконання умов контракту №АР 12/11-15 від 15.11.2012, укладеного з покупцем товару - фірмою «Elpis» (Латвія).

На підтвердження цього позивач подав до суду додатково копії контракту №АР 12/11-15 від 15.11.2012 (предметом якого є продаж фірмою «Atlanta Poland S.A.» на користь фірми «Elpis» товару - «Dried pitted prunes ashlock 60/70» в обсязі 22 000 кілограмів вартістю 51 700 дол. США, за ціною 2,35 дол. США за 1 кілограм, на умовах поставки - Гданськ, Польща. В якості безпосереднього одержувача товару визначено ПП «Елпіс-Україна»), проформи (інвойсу) фірми «Atlanta Poland S.A.» № Е201200243; інвойсу фірми «Atlanta Poland S.A.» від 03.12.2012 № ZK201208480 по контракту № АР 12/11-15 від 15.11.2012 на суму 51 700 дол. США, прайс-листа фірми «Atlanta Poland S.A.» від 03.12.2012, виписки з АТ «Swedbank» за 28.11.2012.

Таким чином, обставина щодо однаковості дат і номерів інвойсів виробника товару фірми «Atlanta Poland S.A.» за контрактом №АР 12/11-15 від 15.11.2012 та продавця товару фірми «Elpis» за контрактом №01/10 від 05.07.2004 не впливає на зміст таких документів та не викливає сумнів у їх достовірності.

У подальшому, 03.12.2012, після прибуття партії товару до місця завантаження (Гданськ, Польща), вказаний товар переданий фірмою «Atlanta Poland S.A.» перевізнику позивача та доставлений на автомобілі АЕ3996НА/АЕ3906ХО до місця розвантаження - м. Київ, Україна, що засвідчується копію CMR №0475137 від 03.12.2012 з відмітками відправника товару - фірми «Atlanta Poland S.A.», перевізника та митних органів України.

Вартість оцінюваної партії товару згідно інвойсу продавця фірми «Elpis» від 03.12.2012 №ZK201208480 становила 55 880 дол. США на умовах поставки FCA Гданськ (в тому числі за ціною 2,54 дол. США за один кілограм продукції) та включала в себе вартість пакування. Враховуючи визначені Правила поставки на умовах FCA та умови контракту №АР 12/11-15 від 15.11.2012 між фірмами «Atlanta Poland S.A.» і «Elpis», суд дійшов висновку, що продавець при реалізації оцінюваної партії товару не ніс витрати на транспортування та страхування товару, а вартість оцінюваної партії товару фактично складалася з вартості придбання (по 2,53 дол. за один кілограм) та витрат на пакування товару.

Крім того, зауваження Київської регіональної митниці до розміру ціни оцінюваної партії товару (55 880 дол. США) та змісту наданого декларантом прайс-листа продавця товару як такого, що не містить умов поставки колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає формальними, оскільки єдина форма прайс-листа як довідника цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, не затверджена на законодавчому рівні.

При цьому, у даному випадку розмір ціни за одиницю товару (один кілограм), яка містяться в наданих до митного оформлення документах (інвойс фірми «Elpis» від 03.12.2012 №ZK201208480), можна ідентифікувати з поставкою оцінюваних товарів на визначених умовах згідно Інкотермс.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості) понесені покупцем, як: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо). У випадку якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій ст. 58 цього Кодексу, і якщо вони не включались до ціни, то для митного оформлення товару згідно п. 1 частини другої ст. 53 МК України має надаватися декларація митної вартості.

Позивачем витрати на пакування оцінюваної партії товару вже були включені до ціни товару, а документальні докази понесення позивачем додаткових витрат - витрат на перевезення товару з місця поставки (Гданськ, Польща) до державного кордону України в сумі 6 000 грн, що були включені до розрахованої декларантом позивача митної вартості товару, підтверджуються довідкою ТОВ «Кепітал Лоджистік енд Транспорт Юкрейн» №06/12 від 06.12.2012 (а.с. 44 Том I).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Київської регіональної митниці ДФС про визначення митної вартості товару від 10.12.2012 № 100190000/2012/313284/2.

Щодо правомірності позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів у розмірі 34 320 грн 90 коп. колегія суддів зазначає наступне.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.

У відповідності до ст.301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Згідно з п.43.1-43.5 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 2, п. 3 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженим спільним наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147 (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформлюється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації (далі - митний орган).

Повернення надмірно сплачених митних платежів здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надміру сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого Наказом Держмитслужби України №618 від 20 липня 2007 року, згідно п.1 розділу ІІІ якого платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

Положеннями п.п.2-4, 6 розділу ІІІ вищезазначеного Порядку визначений наступний порядок розгляду заяви платника: заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум. Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (пакет документів на повернення коштів). Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Приписами п.7 розділу ІІІ цього ж Порядку встановлено, що висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви.

За відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку митним органом готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь (п.11 розділу ІІІ вищезазначеного Порядку).

У відповідності до положень п. 5, 7, 8 і 11 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146 повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «Елпіс-Україна» надіслало на адресу Київської міжрегіональної митниці ДФС заяви від 26.04.2016 № 188 (а.с. 228 Том I) і №188/2 dsl 12.05.2016 (а.с. 234-236 Том I) про підготовку висновку про повернення з державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів у розмірі 34 320 грн 90 коп., що були отримані митним органом у в травні 2016 року.

У своїх заявах позивач посилався на факт отримання 16.12.2013 з державного бюджету суми надміру сплаченого податку на додану вартість у розмірі 34 320 грн 90 коп., що засвідчується копією електронного платіжного доручення Державної казначейської служби України № 42910 від 16.12.2013 на вказану суму коштів (а.с. 230 Том I).

Згідно платіжного доручення повернення ПП «Елпіс-Україна» коштів у сумі 34 320 грн 90 коп. відбувалося на виконання виконавчого листа від 20.08.2013 по виконанню постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2013 у справі №2а-17876/12/2670.

Таким чином, позивач отримав з державного бюджету у повному обсязі надмірно сплачену суму коштів (податок на додану вартість) у зв'язку з коригуванням митної вартості товарів згідно оскаржуваного рішення Київської регіональної митниці від 10.12.2012 №100190000/2012/313284/2 на підставі постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2013, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013 у справі № 2а-17876/12/2670.

З урахуванням того, що в подальшому вказані судові рішення у справі №2а-17876/12/2670 скасовані ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2016 та того факту, що процедура повернення коштів була здійснена в іншому порядку, ніж було встановлено для повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних платежів згідно Наказу Державної митної служби України, Державного казначейства України від 20 липня 2007 року №611/147, позивач просив у відповідача привести у відповідність таку процедуру повернення надміру сплачених сум податку на додану вартість у розмірі 34 320 грн 90 коп. шляхом підготовки висновку про повернення коштів без фактичного їх повернення.

Оскільки станом день звернення ТОВ «Елпіс-Україна» до митного органу із заявами про повернення коштів (податку на додану вартість) у розмірі 34 320 грн 90 коп. останні вже не мали статус надмірно сплачених, та повернуті платнику.

Крім того, надміру сплачена позивачем в 2012 році сума податку на додану вартість у розмірі 34 320 грн 90 коп. повернута органом казначейської служби в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», не впливає на відновленні права позивача у випадку повторного скасування судом рішення митного органу про коригування митної вартості товару, тому підстави для зобов'язання відповідача підготувати висновок про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів у розмірі 34 320 грн 90 коп. відсутні.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Київської регіональної митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 10.12.2012 №100190000/2012/313284/2.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.