Справа № П/811/1210/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Справа № П/811/1210/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Долинського відділення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача та просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.07.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що податкове повідомлення-рішення Долинського відділення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 06.07.2016 року № про збільшення суми грошового зобов'язання позивачу на суму коштів у розмірі 204168 грн. 25 коп., яке включає податок на додану вартість в сумі 163334,60 грн. та штрафні санкції 40833,65 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подав до суду заперечення згідно змісту якого зазначив, що Долинське відділення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області винесло оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06.07.2016 року № відповідно до порушених позивачем норм Податкового кодексу України, а саме в частині неподання заяви до податкового органу для реєстрації платником податку на додану вартість при досягненні граничного розміру отриманого доходу в 300 тис.грн. та заниження податкових зобовязань за період з травня 2014 року по грудень 2015 року. (т.2 а.с.62-78).

У судовому засіданні представники позивача та відповідача не заперечували проти розгляду справи у порядку письмового провадження (т.3 а.с.84).

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

При цьому, згідно із ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд дійшов висновку про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно й повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем відповідно до виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців, метою діяльності є отримання прибутку від роздрібної торгівлі в спеціалізованих та неспеціалізованих магазинах продуктами харчування, напоями й тютюновими виробами (т.1 а.с.14).

Позивач перебуває на загальній системі оподаткування та є платником податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності, платником податку з доходів фізичних осіб з найманих працівників, акцизного податку, платником за торговий патент й збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства.

В період з 31 травня 2016 року по 13 червня 2016 року відповідачем - проведено документальну планову перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року та утримання, нарахування, сплати здиного соцьіального внеску за пермод з 13 липня 2012 року по 31 грудня 2015 року. За наслідками проведеної перевірки відповідачем було складено акт №1/11-06-13-02/НОМЕР_1, яким встановлено порушення п.181.1 ст. 181, п.183.2 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України (т.1 а.с.15-64).

На підставі вищевказаного акту відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення від 06.07.2016 року №, яким було збільшено (донараховано) суми грошових зобов'язань з урахуванням штрафних санкцій (зокрема): по податку на додану вартість донараховано кошти в розмірі 163334,60 грн. та штрафними санкціями 40833,65 грн. (т.1 а.с.65).

Судом встановлено, що за період з 2012 по 2015 роки позивачем було укладено ряд господарських договорів, на підставі яких суб'єкти господарювання здійснювали постачання товарів. Всі постачання товарів суб'єктами господарювання позивачу здійснювались за цінами, до яких був доданий податок на додану вартість, який складає 20 % ціни товару, що підтверджується актами звіряння взаємних розрахунків між позивачем та постачальниками, видатковими накладними, квитанціями до прибуткового касового ордеру, що містяться в матеріалах справи (а.с.89-250,т.1; а.с.1-250,т.2; а.с.1-83,т.3).

Відповідач, зробив висновки про перевищення позивачем граничної суми оподаткування лише на підставі звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій не вирахувавши податок на додану вартість із загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів.

Згідно з п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 177 Податкового кодексу України, визначено порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до даної норми права доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п.167.1 ст.167 цього Кодексу.

У відповідності до п.180.1. ст.180 Податкового кодексу України (в редакції виникнення спірних правовідносин), платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку або ж будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Пунктом 181.1. ст. 181 Податкового кодексу України (в редакції виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання), крім особи, яка є платником єдиного податку.

Будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Таким чином, з наведених вище норм чинного законодавства України, що регулюють податкові правовідносини слідує, що особа (втому числі що перебуває на загальній системі оподаткування та є платником податку з доходів фізичних осіб) зобов'язана зареєструватись як платник податку на додану вартість в органах державної податкової служби, а також нараховувати, утримувати і сплачувати податок на додану вартість, з моменту коли загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів, що сплачена такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, без урахування податку на додану вартість, сукупно перевищує 300000 гривень.

В положенні п.п.14.191 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, зазначено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Позивач здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами споживачам - фізичним особам. Вказані товари купуються у інших суб'єктів підприємницької діяльності, які є платниками податку на додану вартість.

Отже, загальна сума від здійснення операцій з постачання позивачем товарів третім особам (споживачам) залежить від ціни товарів, яка формується підприємцем.

В свою чергу, ціна кожного такого товару, продаж якого здійснюється підприємцем третім особам (споживачам), прямо пропорційно залежить від ціни постачання товарів підприємцю іншими суб'єктами господарювання.

Тому, насамперед необхідно визначити, як формується ціна товарів постачальником, який є платником податку на додану вартість і в подальшому пропонує такий товар до продажу іншим суб'єктам господарювання чи фізичним особам.

Відповідно до абз.1 п.188.1 ст.188 ПК України (в редакції виникнення спірних правовідносин) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Таким чином, базою оподаткування операцій з постачання товарів податком на додану вартість є договірна (ринкова) ціна товару, за виключенням податку на додану вартість.

В подальшому, постачальник, на підставі п. 194.1,1 п. 194,1 ст. 194 ПК України, визначає ставку податку від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків та додає її до ціни товарів.

Отже, якщо особа здійснює господарську діяльність з постачання товарів і при цьому є платником податку на додану вартість то сформована ним остаточна договірна (ринкова) ціна товару завжди буде включати 20 відсотків податку на додану вартість (за виключенням випадків, якщо такий суб'єкт господарювання здійснює операції, які не є об'єктами оподаткування, звільнених від оподаткування, та операції, до яких застосовується нульова ставка податку).

В подальшому, якщо такий суб'єкт господарювання здійснює постачання товару іншій особі, яка не є платником податку на додану вартість і має на меті здійснювати також постачання товарів у роздрібній торгівлі, наприклад кінцевому споживачеві, визначення ним ціни товару буде полягати у включенні до його вартості ціни товару за яку він був придбаний і містити податок на додану вартість, а також торгівельну націнку (суму витрат, пов'язаних з обігом товару та прибуток).

В такому випадку, формування ціни товару підприємцем для його відчуження кінцевим споживачам - фізичним особам, завжди буде містити окрім власної торгівельної націнки, ціну товарів та 20 відсотків податку на додану вартість визначену попереднім господарюючим суб'єктом.

Отже, загальна сума від здійснення операція з постачання (продажу) позивачем товарів, формується за рахунок оплати покупцями ціни товарів, що встановлюються підприємцем, яка поряд з іншими складовими, що визначають їх вартість, звичайно буде містити податок на додану вартість визначений постачальником товару.

Тому, виходячи з положення п. 181.1. ст. 181 ПК України необхідно визначати за кожні наступні 12 календарних місяців не лише загальну суму від здійснення операцій з постачання товарів позивачем, але й встановити чи містять ціни товарів, що поставляються позивачу, податок на додану вартість та чи був такий непрямий податок сплачений споживачами в складі ціни товарів, що поставляються позивачем. За наявності підтвердження вказаних обставин, податок повинен бути обов'язково вирахуваний із загальної суми операцій з постачання товарів.

Крім того, настання обставин, передбачених п, 181.1. ст. 181 ПК Украши, є лише підставою для реєстрації особи як платника податку на додану вартість, а тому така особа до дати реєстрації та отримання відповідного свідоцтва, не має права нараховувати, утримувати та сплачувати податок на додану вартість, а також на таку особу не розповсюджуються всі ті права та обов'язки платника податку на додану вартість, окрім тих, що пов'язані з відповідальністю за його не сплату.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження.

Згідно ч.3. ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2041,69 грн. підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинського відділення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 06.07.2016 року № НОМЕР_2.

Присудити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 2041,69 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Долинського відділення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2