Справа № 826/17527/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2016 р. м. Київ К/800/5485/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),
Головчук С.В.,
Загороднього А.Ф., секретаря судового засідання Ковтонюка С.Д., за участі позивача і представника Генеральної прокуратури України - Бузницької Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року,

встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним і скасування наказу від 23 липня 2015 року № 1169-ц; зобов'язання поновити його на посаді старшого прокурора відділу міжнародного співробітництва управління міжнародного співробітництва Генеральної прокуратури України з 20 січня 2015 року; стягнення вихідної допомоги в розмірі 18697,33 грн та середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 липня 2015 року.

Зазначав, що підставою для його звільнення в оскаржуваному наказі вказано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року, і це є незаконним, оскільки Кодекс законів про працю України містить вичерпний перелік підстав, за яких працівник підлягає звільненню з роботи.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позову частково. Визнано протиправним і скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 23 липня 2015 року № 1169-ц. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити постанову суду, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та вихідну допомогу. Не погоджується з мотивами апеляційного суду, з яких він виходив, частково задовольняючи позов. Скаргу мотивує тим, що апеляційний суд неправильно вважав оскаржуваний наказ прийнятим із дотриманням процедури, визначеної КЗпП України, оскільки позивача не попереджено у встановлений законом строк про наступне вивільнення, не запропоновано інші посади. Скасувавши оскаржуваний наказ, апеляційний суд безпідставно не поновив позивача на роботі із виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та вихідної допомоги.

Заперечуючи проти касаційної скарги, Генеральна прокуратура України просить залишити її без задоволення. Зазначає, що судовими рішенням у справі №826/2558/15 позивача поновлено на посаді з 20 січня 2015 року і питання щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 липня 2015 року по 17 лютого 2016 року наразі вирішується в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 з 12 лютого 2002 року працював в органах прокуратури України, з 16 лютого 2007 року на посаді прокурора відділу правової допомоги у міжнародно-правовому управлінні Генеральної прокуратури України, а з 13 квітня 2007 року переведений на посаду прокурора відділу міжнародного співробітництва.

22 вересня 2014 року Генеральною прокуратурою України попереджено ОСОБА_5 про наступне вивільнення із займаної посади у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці з 24 листопада 2014 року.

Наказом Генерального прокурора України від 19 січня 2015 року № 46ц позивача звільнено з посади старшого прокурора відділу міжнародного співробітництва управління міжнародного співробітництва Головного управління міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Наказано Головному управлінню планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку, звітності, внутрішнього контролю та аудиту Генеральної прокуратури України провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_5 виплати при звільненні, враховуючи вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку відповідно до статті 44 КЗпП України.

За результатами судового оскарження цього наказу, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року у справі № 826/2558/15 позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 19 січня 2015 року № 46ц про звільнення ОСОБА_5 з посади старшого прокурора відділу міжнародного співробітництва управління міжнародного співробітництва Головного управління міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України. Поновлено ОСОБА_5 на раніше займаній посаді з 20 січня 2015 року та стягнуто з Генеральної прокуратури України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 січня 2015 року по 08 квітня 2015 року.

14 квітня 2015 року Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 826/2558/15.

У межах виконавчого провадження ВП №47644027 Генеральною прокуратурою України прийнято наказ від 26 червня 2015 року №1082, яким наказ Генерального прокурора України від 19 січня 2015 року №46ц скасовано і поновлено ОСОБА_5 на посаді старшого прокурора відділу міжнародного співробітництва управління міжнародного співробітництва Головного управління міжнародно-правового співробітництва Генеральної прокуратури України з 20 січня 2015 року.

У подальшому постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі №826/2558/15 рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 квітня 2015 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

На підставі постанови апеляційного суду 23 липня 2015 року Генеральною прокуратурою України прийнято наказ № 1169-ц, яким скасовано наказ від 26 червня 2015 року №1082ц про поновлення ОСОБА_5 на посаді з 20 січня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, окружний суд виходив з того, що у справі №826/2558/15 апеляційний суд встановив дотримання відповідачем передбаченої трудовим законодавством процедури звільнення, попереджено позивача про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці до події і тричі запропоновано йому вакантні посади в апараті Генеральної прокуратури України, від яких він відмовився. Наказом від 23 липня 2015 року №1169-ц скасовано наказ про поновлення позивача на посаді у зв'язку з тим, що відсутні підстави для поновлення його на посаді. Позивача не звільнено із займаної посади, як він стверджує, оскільки після скасування наказу про поновлення діє наказ про його звільнення, який визнаний рішенням суду у справі №826/2558/15 правомірним. Оскільки решта позовних вимог є похідними від первинної, підстав для їх задоволення окружний суд не знайшов.

Апеляційний суд, приймаючи рішення про задоволення позову частково, вважав, що у відповідача не було необхідності дотримання повторно процедури звільнення позивача на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України. Щодо вимог про поновлення ОСОБА_5 на посаді, апеляційний суд виходив з того, що дана позовна вимога була предметом розгляду у справі №826/2558/15, у задоволенні якої відмовлено. Наказ відповідача №46ц від 19 січня 2015 року скасований наказом від 26 червня 2015 року №1082 і його дія не була поновлена. У зв'язку з цим наказ Генеральної прокуратури від 23 липня 2015 року №1169-ц, яким скасовано наказ № 1082ц від 26 червня 2015 року про поновлення позивача на посаді та який став підставою для припинення трудових відносин з позивачем, суд визнав незаконним, оскільки його винесено на основі неіснуючого (скасованого) наказу від 19 січня 2015 року №46ц.

Вирішуючи справу, касаційний суд виходить з наступного.

На момент пред'явлення позову і вирішення судами справи було таким що набрало законної сили, судове рішення суду апеляційної інстанції (постанова від 14 липня 2015 року), яким встановлено законність звільнення ОСОБА_5 з 19 січня 2015 року.

Наказом Генеральної прокуратури України від 23 липня 2015 року №1169-ц, яким скасовано наказ про поновлення від 26 червня 2015 року № 1082 і фактично відновлено дію наказу від 19 січня 2015 року № 46-ц, не є власне наказом про звільнення ОСОБА_5, тому він не підлягає оцінці на відповідність вимогам Кодексу законів про працю України щодо дотримання відповідачем процедури звільнення.

За таких обставин відсутні підстави для визнання незаконним наказу Генеральної прокуратури України від 23 липня 2015 року №1169-ц, тому окружний суд правильно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

У зв'язку з цим і немає підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такого прогулу не було, так як і немає необхідності стягнення вихідної допомоги позивачу, оскільки про таку виплату зазначено в наказі відповідача від 19 січня 2015 року № 46ц.

Згідно з частиною 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Виходячи з приписів статті 226 КАС України, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 221, 223, 226, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року і залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Загородній А.Ф.