Справа № 809/1351/16
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. Справа № 809/1351/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачі: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1,

до відповідачів: УМВС України в Івано-Франківській області, Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області ,

про зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до УМВС України в Івано-Франківській області (далі - відповідачі) про зобовязання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач будучи незаконно притягнутий в якості обвинуваченого в кримінальній справі №322870 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 Кримінального кодексу України, яка в подальшому була перекваліфікована та закрита у звязку із відсутністю в діях позивача складу злочину, звернувся до відповідачів про відшкодування завданої йому шкоди, однак станом на 11.08.2016 жодний з відповідачів не надав відповіді про прийняття відповідного рішення (постанови), що передбачена Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюються оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Просить суд зобовязати відповідачів прийняти вказане рішення (постанову) у визначений законом строк.

Позивач та представник позивача вимоги наведені в адміністративному позові підтримали в повному обсязі. Просили позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомили. Правом подання заперечення відповідачі не скористалися.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

19 липня 2011 року за заявою ОСОБА_3 заступником начальника слідчого відділу СУ УМВС України в Івано-Франківській області майором міліції ОСОБА_4 щодо позивача порушено кримінальну справу №322870 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (а.с.23). Також 19.07.2011 щодо позивача застосовано тимчасовий запобіжний захід - затримання підозрюваного (згідно постанови заступника начальника слідчого відділу СУ УМВС України в Івано-Франківській області від 19.07.2011 року), про що складено протокол (а.с.24, 25-26).

29 липня 2011 року постановою Івано-Франківського міського суду щодо ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 19.07.2011 (а.с.18).

Згідно довідки про звільнення ОСОБА_2 І-ФР № 02400, позивач відбував покарання в установах Державної кримінально - виконавчої служби з 19 липня 2011 по 02 серпня 2011 року (а.с.17).

01 вересня 2011 року першим заступником прокурора Івано-Франківської області затверджено обвинувальний висновок про обвинувачення ОСОБА_1 у вчинення злочину, передбаченого ст.189 ч.2 КК України (а.с.12-16) та передано до суду для вирішення підсудності.

Відповідно до постанови Апеляційного суду від 06.09.2011, кримінальну справу для розгляду по суті було направлено до Болехівського міського суду.

25 жовтня 2013 року Болехівським міським судом було постановлено вирок, яким ОСОБА_1, засуджено за ч. 1 ст. 355 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 6 місяців з відрахуванням із мого заробітку 10% у дохід держави.

Однак, ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області вирок Болехівського суду від 25 жовтня 2013 року було скасовано, справу повернуто на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду.

В подальшому, відповідно до постанови Апеляційного суду Івано- Франківської області від 29.04.2014, у зв'язку із відводами суддів Болехівського міського суду, вказану кримінальну справу для розгляду по суті було направлено до Калуського міськрайонного суду.

Відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду від 19.01.2015, кримінальну справу №322870 направлено прокурору для проведення додаткового розслідування у зв'язку із неповнотою досудового розслідування.

Після повернення кримінальної справи прокурору, 27.04.2015 прокуратурою Івано-Франківської області було внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0000062 та кримінальне провадження за підслідністю скероване у Рожнятівський РВ УМВС України в області.

29 вересня 2015 року слідчим СВ СУ УМВС в області Тесліним І.Є. змінено кваліфікацію злочину по даному кримінальному провадженню з ч. 2 ст. 189 КК України на ч. 1 ст. 355 КК України.

25 січня 2016 року заступником керівника Калуської місцевої прокуратури винесено постанову про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 як обвинуваченого, а заступником начальника СВ Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області прийнято рішення щодо закриття кримінального провадження № 00000062 від 27.04.2015 у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України (а.с.27-34).

15 червня 2016 року заступником начальника СВ Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 після повторного скасування постанови про закриття кримінального провадження, винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю складу злочину (а.с.42-50).

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР, за змінами та доповненнями, (далі також Закон №266), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Частиною 2 вищевказаного Закону передбачено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до статті 2 Закону №266 передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановления виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на "майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; пункт 3 статті закону виключений; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Статтею 3 Закону №266 передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Статтею 12 Закону №266 передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Міністерством юстиції України, Генеральною прокуратурою України та Міністерством фінансів України видано спільний Наказ № 6/5/3/41 від 04.03.96 «Про затвердження Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», який зареєстрований у Мінюсті 06.03.96 № за N 106/1131 ( далі - Порядок).

Пунктом 12 даного Порядку передбачено, що місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п. 11 Положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст. 12 Закону постанову (ухвалу).

В прийнятій постанові (ухвалі) вказаного органу, зокрема, зазначається: - найменування органу (службової особи), що виніс таку постанову (ухвалу), і дата її винесення; - дата засудження громадянина, притягнення до кримінальної відповідальності, застосування як запобіжного заходу взяття під варту, накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; - дата і підстави винесення виправдувального вироку, скасування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, закриття кримінальної справи (за відсутністю події злочину, за відсутністю в діянні складу злочину або за недоведеністю участі громадянина у скоєнні злочину) або закриття справи про адміністративне правопорушення; - зміст вимог громадянина (стягнення заробітку, виплачених штрафів, судових витрат, сум за надання юридичної допомоги тощо); - докладний розрахунок втраченого громадянином заробітку (доходу) з посиланням на документи, на підставі яких проведено розрахунок (розмір середньомісячного заробітку, період, протягом якого громадянин був відсторонений від попередньої посади, перебував під вартою як запобіжного заходу, відбував покарання або адміністративне стягнення; сума податків, що підлягає утриманню за цей період часу, підсумкова сума, що підлягає виплаті в рахунок втраченого заробітку); - розмір штрафів, судових витрат та інших сум, що виплачені (стягнуті за виконавчим листом) у зв'язку з незаконними діями; - розмір сум, що виплачені (стягнуті за виконавчим листом) на користь установи (адвоката), яка надала юридичну допомогу; - загальна сума, що підлягає виплаті громадянинові в рахунок відшкодування завданої шкоди, і порядок її виплати; - порядок і термін оскарження і опротестування постанови (ухвали).

Судом встановлено, що 17.06.2016 позивачем подано заяву до Управління СБУ в Івано-Франківській області (а.с.38-41) та 11.07.2016 до Управління МВС в Івано-Франківській області (а.с.35-37) щодо винесення відповідного рішення та відшкодування завданої позивачу шкоди.

Однак, станом на момент розгляду даної адміністративної справи, жодний із відповідачів відповіді ОСОБА_1 не надав, що є порушенням приписів Закону №266.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зясовані судом обставини та норми законодавства України, беручи до уваги відсутність заперечень на адміністративний позов, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, а тому даний адміністративний позов слід задовільнити повністю.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Управління МВС України в Івано-Франківській області та Управління СБУ в Івано-Франківській області розглянути та прийняти рішення по заявах позивача ОСОБА_1 відповідно та в порядку до вимог Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" та п.12 наказу №6/5/3/41 від 04.03.1996 року "Про затвердження Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Повернути позивачу судовий збір в сумі по 580,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління МВС України в Івано-Франківській області та Управління СБУ в Івано-Франківській області по 290,00 грн. з кожного.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 31.10.2016 року.