Справа № 815/1145/16
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/1145/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Національної поліції України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії № 7 Національної поліції України про визнання протиправним рішення, визнання протиправними дії, визнання незаконним та скасування рішення (висновок),

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії № 7 Національної поліції України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд:

- визнати рішення Національної поліції України в частині включення ОСОБА_2 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання підпункту 1 пункту 3 наказу Національної поліції України № 210 о/с від 20.11.2015 року «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві» - протиправним;

- визнати дії Центральної атестаційної комісії № 7 Національної поліції України щодо проведення атестації ОСОБА_2 - протиправними;

- визнати незаконним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 7 Національної поліції України, що оформлене протоколом від 24.02.2016 року та зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

07.11.2015 року ОСОБА_2 призначений на посаду начальника управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з присвоєнням йому спеціального звання «полковник поліції». 23.11.2015 року НПУ видала наказ № 102 «Про організацію заходів з тестування особового складу Національної поліції України». Після проходження тестування позивач був направлений на атестування шляхом включення його до списку поліцейських, які підлягають атестуванню. За результатами атестування Центральна атестаційна комісія №7 НПУ (надалі ЦАК №7) 24.02.2016 року прийняла рішення (висновок): «п.4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність». Позивач вважає дії відповідача протиправними, такими що були спрямовані на створення незаконних підстав для обов'язкового проведення атестування позивача, вчинені з грубим порушенням чинного законодавства щодо порядку і правил проходження служби в поліції, через порушення порядку проведення його атестування, а прийнятий ЦАК №7 НПУ, внаслідок таких порушень законодавства, висновок (рішення): « 4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» є протиправним, необґрунтованим, таким що не ґрунтується на перевірених та встановлених фактах, а, отже, є таким, що належить до скасування.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позові та уточненнях до нього (т.1 а.с.4-11,136-140).

Представник відповідача НПУ позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (т.1 а.с.142-147).

Представник відповідача НПУ в обґрунтування письмових заперечень зазначив, що позивач добровільно зареєструвався у відповідній базі та в подальшому прибув для проходження тестування і на співбесіду з ЦАК №7. Жодних заяв позивача щодо небажання проходити атестацію, оскарження факту атестації чи повідомлень про порушення її процедури до НПУ не надходило. Атестування позивача було проведене у межах наданих повноважень у АК та у спосіб, який передбачений Законом «Про національну поліцію» та Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, що в свою чергу спростовує твердження позивача про порушення його прав під час проведення атестування.

Представник відповідача ЦАК № 7 у судове засідання не з'явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та завчасно.

Відповідно до вимог ч.6 ст.128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Центральної атестаційної комісії №7 Національної поліції України щодо проведення атестації ОСОБА_2 - протиправними. Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 7 Національної поліції України, що оформлене протоколом від 24.02.2016 року та зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: «4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_2. Стягнуто з Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1100 (одна тисяча сто), 00 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Національна поліція України звернулася до суду з апеляційною скаргою на вказану постанову, просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 07.11.2015 року наказом № 105 о/с НПУ ОСОБА_2 відповідно до вимог п.9 та 12 розділу XI Закону України «Про національну поліцію» призначений в порядку переатестування на посаду начальника Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки НПУ з присвоєнням йому спеціального звання «полковник поліції» (т.1 а.с.148).

20.11.2015 року НПУ виданий наказ № 210 о/с «Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві» (т.1 а.с.153).

23.11.2015 року НПУ виданий наказ № 102 «Про організацію заходів з тестування особового складу НПУ». Мета наказу визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої можливості та відповідно до п.10 розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом МВС від 17.11.2015 року (т.1 а.с.154).

18.02.2016 року НПУ видала наказ «Про створення в Національній поліції України центральної атестаційної комісії № 7 та затвердження її персонального складу», якій доручено у своїй діяльності керуватися Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських (т.1 а.с.155).

Виходячи зі змісту вищенаведених наказів НПУ, позивач через підставу бути звільненим, а саме: «особи, які не зареєстровані у ЄЦВТМ не зможуть продовжити службу в поліції» (пп. 3 п.3 Наказу №102), в обов'язковому порядку повинен був зареєструватися в ЄЦВТМ для проведення тестування.

За результатами атестування ЦАК №7 зробила висновок стосовно позивача, зазначений в атестаційному листі в частині « 4- займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність» (т.1 а.с.18-19).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності НПУ, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в НПУ визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VІІІ (надалі - Закон №580-VІІІ).

Частиною 1 ст.1 Закону №580-VІІІ встановлено, що НПУ - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно до вимог ч.1 ст.57 Закону №580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

При цьому, атестація поліцейських в силу приписів ч.2 ст.57 Закону №580-VІІІ проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення в поліції через службову невідповідність.

Атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками (ч.3 ст.57 Закону №580-VІІІ).

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом МВС від 17.11.2015 року (далі Інструкція), зокрема її п.3 розділу І.

З огляду на вищевикладене в сукупності та приймаючи до уваги мету проведення атестації поліцейських, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та власне проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і як крайній захід пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду України, що вкладений у постанові від 11.03.2014 року у справі № 21-13а14.

Поряд з цим, відповідно до вимог пп.2 п.1 розділу ІV Інструкції організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, належать включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч.2 ст.57 Закону №580-VІІІ.

Згідно з розділом п.9 XI Прикінцевих положень Закону України №580-VІІІ, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня публікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

З огляду на матеріали справи, позивач, відповідно до наказу НПУ № 105о/с від 07.11.2015 року, прийнятий до НПУ на посаду начальника управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки НПУ з присвоєнням йому спеціального звання «полковник поліції».

Відповідач не зазначав, що посада, на яку призначено позивача, є вищою ніж попередня посада, яку він займав. Так само відповідач не вказав на будь-яку ознаку невідповідності позивача займаній посаді.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відсутність законних підстав для проходження позивачем атестації.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до тверджень відповідача про те, що позивач був тимчасово призначений на службу до поліції.

Згідно до вимог ст.58 Закону №580-VІІІ призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

З тексту наказу НПУ № 105о/с від 07.11.2015 року про прийняття позивача до НПУ на посаду начальника управління захисту економіки в Одеській області Департаментузахисту економіки НПУ вбачається відсутність жодних обмежень щодо строкового призначення позивача на цю посаду.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до матеріалів особової справи, позивач відповідав та відповідає вимогам до поліцейського, визначеним в ч.1 ст.49 Закону України «Про Національну поліцію» - вік, освіта, володіння українською мовою, фізична та професійна підготовка. Крім того, позивач пройшов люстраційну перевірку.

Наказ НПУ від 07.11.2015 року №105 о/с про прийняття позивача до служби в поліцію є належним доказом того, що ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційний рівень позивача були визнані достатніми для призначення його на посаду старшого інспектора в Національну поліцію.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції, атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії:

1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);

2) показники службової діяльності;

3) рівень теоретичних знань та професійних якостей;

4) оцінки з професійної і фізичної підготовки;

5) наявність заохочень;

6) наявність дисциплінарних стягнень;

7) результати тестування;

8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Разом з тим, в порушення п.16 розділу IV Інструкції, атестаційна комісія залишила поза увагою обов'язкову, при прийнятті рішення про відповідність або невідповідності займаній посаді атестованого поліцейського, інформацію, зазначену в атестаційному листі (т.1 а.с.18), зокрема: «ОСОБА_2 за час проходження служби в МВС зарекомендував себе як грамотний фахівець, ініціативний і принциповий керівник. До виконання службових обов'язків ставиться чесно і сумлінно. Має добру спеціальну підготовку та досвід керівної роботи, організаторські та аналітичні здібності, почуття особистої відповідальності за доручену справу».

Крім того, відповідно до змісту атестаційного листа позивач в стройовому відношенні підтягнутий, добре володіє табельною зброєю, професійно та фізично підготовлений.

За результатами тестування на загальні здібності та навички позич набрав 41 бал з 60 балів, за професійне тестування 37 балів із 60 балів, загалом 78 балів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що вищевказана інформація відносно позивача, яка безпідставно не була врахована атестаційною комісією, є належним доказом відповідності його займаній посаді, що додатково підтверджується висновком прямого керівника, в атестаційному листі, а саме: «Займаній посаді відповідає».

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо необґрунтованості рішення ЦАК №7 НПУ проведення атестації позивача, а тому рішення (висновок) ЦАК №7 від 24.02.2016 року, є протиправним.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.4 ст.75 Закону №580-VІІІ рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівник органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно з законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами, а порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України (ч.5 ст. 57 Закон №580-VІІІ).

Згідно з розділом ІІ Інструкції до повноважень центральних атестаційних комісій належить проведення атестування всіх поліцейських.

До складу центральних атестаційних комісій входять: голова комісії - Голова Національної поліції України або його перший заступник, або заступник; секретар комісії - особа, яку визначає Голова Національної поліції України.

Відповідно до наказу №147 від 18.02.2016 року НПУ затверджений персональний склад ЦАК №7.

До її складу увійшли:

Голова комісії - підполковник поліції ОСОБА_3, заступник Голови - начальник Головного слідчого управління; секретар - лейтенант поліції ОСОБА_4 інспектор роти 10 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції;

Члени комісії: полковник поліції ОСОБА_5, заступник начальника управління Департаменту кадрового забезпечення; старший лейтенант поліції ОСОБА_6, головний оперуповноважений - інспектор Департаменту карного розшуку; ОСОБА_7, представник громадської організації «Експертна рада при МВС»; ОСОБА_8, представник громадської організації «ВО Автомайдан»; ОСОБА_9 представник громадської організації «Народний тил»; Контроль за виконанням наказу був покладений на заступника Голови - керівника апарату полковника поліції ОСОБА_10

Водночас, з огляду на атестаційний лист, позивача атестувала комісія під головуванням ОСОБА_7, яка, відповідно до Наказу №147, є представником громадської організації «Експертна рада при МВС». Дана особа не є Головою НПУ, ні її заступником, ні першим заступником. Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач порушив пункт 3 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок проведення атестування поліцейських».

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що засідання центральної атестаційної комісії №7, яке відбулося 24.02.2016 року, та на якому приймалося рішення стосовно позивача про невідповідність займаній посаді, проводилося неправомочним її складом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову частково.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат.

Згідно до вимог ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.

Згідно ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, встановлених п.1 ч.1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

Як углядається з матеріалів справи апелянт - Національна поліція України звернулася до суду із клопотанням про повернення переплаченої суми судового збору (т.2 а.с.8).

Під час подання адміністративного позову ставка судового збору складала 551, 20 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у 2016 році.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції від 15.07.2016 року Національна поліція України повинна була сплатити судовий збір в розмірі 606,32 грн.

Враховуючи, що апелянтом сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1212,64 грн., поверненню підлягає судовий збір в розмірі 606,32 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання Національної поліції України про повернення переплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 липня 2016 року без змін.

Заяву Національної поліції України про повернення надмірно сплаченого судового збору - задовольнити.

Повернути з Державного бюджету України Національній поліції України () надмірно сплачений через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн., згідно платіжного доручення № 681 від 02 серпня 2016 р.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 04.11.2016 року.

Головуючий: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: А.В. Крусян