Справа № 823/2490/13-а
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року справа № 823/2490/13-а

м. Черкаси

17 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

за участю секретаря Дудки Г.О.,

представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

представника відповідача ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Черкаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у Черкаському районі Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.03.2013 №0 та № 0.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2013 у справі №823/2490/13-а у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Черкаському районі від 19.03.2013 № 0, № 0.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.06.2016 касаційну скаргу державної податкової інспекції у Черкаському районі Головного управління Міндоходів у Черкаській області задоволено частково: скасовано постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2013 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2013, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

25.07.2016 з Вищого адміністративного суду України у Черкаський окружний адміністративний суд на новий розгляд надійшла адміністративна справа №823/2490/13-а.

Ухвалою суду від 25.08.2016 суддею Орленко В.І. прийнято до свого провадження адміністративну справу №823/2490/13-а.

Усною ухвалою суду від 12.09.2016, яка занесена до журналу судового засідання, здійснено заміну первинного відповідача ДПІ у Черкаському районі Головного управління Міндоходів у Черкаській області на правонаступника Черкаську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Черкаській області.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта документальної планової виїзної перевірки від 27.02.2013 №16/17-013/НОМЕР_1, яким встановлено заниження податку на додану вартість та податку на доходи фізичних осіб внаслідок безпідставного відображення у податковому обліку господарських операцій за договорами купівлі-продажу з ПП «Лаб», ПП «Полєм-Опт», ПП «Фін», ПП «Хладком», ФОП ОСОБА_4, ПП «Продовольча компанія «Скіф-Черкаси».

Представник позивача зазначає, що висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами та даними господарської діяльності ФОП ОСОБА_3, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено рух активів у процесі здійснення господарських операцій, наявність у позивача та його контрагентів податкової правосуб'єктності учасників господарських відносин, встановлено зв'язок між укладеними договорами та господарською діяльністю платника податку, витрати підтверджені первинними документами.

Представник позивача вказує, що матеріали перевірок (звірок) контрагентів не є первинними бухгалтерсьими документами, і не можуть свідчити про безтоварність господарських операцій.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 проведена з використанням матеріалів перевірок (звірок) приватного підприємства «Лаб», приватного підприємства «Полєм-Опт», приватного підприємства «Хладком», ФОП ОСОБА_4, за якими документально не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з підприємствами-постачальниками та підприємствами-покупцями; встановлено нереальність здійснення господарських операцій через відсутність необхідних ресурсів для здійснення таких операцій.

Представник відповідача також зазначає, що виходячи з наданих для перевірки документів, неможливо дослідити переміщеня товарів від постачальників до ФОП ОСОБА_3, оскільки товарно-транспортні накладні на перевезення товарів не були надані для перевірки, наявні дані про відсутність необхідного транспорту для переміщення товару як в покупця так і в продавців товарів.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець 12.01.2006 Черкаською районною державною адміністрацією Черкаської області.

З 31.01.2013 по 13.02.2013 посадовими особами ДПІ у Черкаському районі проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання платником податків ФОП ОСОБА_3 вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 по 31.12.2012.

За результатами перевірки складено акт від 27.02.2013 №16/17-013/НОМЕР_1 (далі акт перевірки), в якому встановлено порушення: п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: неподання декларації про майновий стан і доходи за звітний період 2011 року, внаслідок чого занижено чистий річний оподаткований дохід в сумі 345728 грн. 78 коп.; п.138.1 ст. 138, ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого знижено витрати, відображені в книзі доходів і витрат, деклараціях про доходи за період з 01.01.2011 по 31.12.2011 на загальну суму 389368 грн. 10 коп. (сума ПДВ 72901,96 грн.), в тому числі в 2011 році 299893,11 грн. (сума ПДВ 55006,97 грн.), в 2012 році 89474,99 грн. (сума ПДВ 17894,99 грн.).

На підставі акта перевірки, ДПІ у Черкаському районі винесено податкові повідомлення-рішення від 19.03.2013:

- № 0 про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 84799,00 грн., в тому числі за основним платежем 67839,00 грн., за штрафними санкціями 16960,00 грн.;

- №0 про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 67720,00 грн., в тому числі за основним платежем 54068,00 грн., за штрафними санкціями 13652,00грн.

Вирішуючи даний спір, з огляду на аргументацію позивача, суд враховує, що згідно п.44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-XIV від 16.07.1999 визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-XIV від 16.07.1999 господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, наявність податкової накладної є обов'язковою, але не вичерпною умовою формування податкового кредиту, оскільки відповідні наслідки у податковому обліку платника податків створюють вчинювані платником податку господарські операції. Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до пп. 177.1.-177.4. ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Судом встановлено, що у 2011-2012 р.р. позивачем придбавались лісопильні матеріали (необрізана дошка) у ПП «Лаб», ПП «Полєм-Опт», ПП «Продовольча компанія «Скіф-Черкаси», ПП «Фін», ПП «Хладком», ФОП ОСОБА_4, в тому числі у 2011 році на загальну суму 359872,00 грн., у 2012 році 107370,00 грн.

01.09.2011 між ФОП ОСОБА_3 (Покупець) та приватним підприємствоЛаб (Продовець) укладено договір купівлі-продажу №24, за яким Продавець зобовязується поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар на умовах даного договору. Об'єм закупівлі товарів становить: необрізана дошка 60,7 куб.м. на загальну суму 43645,05 грн. (в т.ч. ПДВ 7274,17 грн.).

01.10.2011 між позивачем (Покупець) та приватним підприємством Фін (Продавець) укладено договір купівлі-продажу товару №33, за яким Продавець зобовязується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобовязується прийняти цей товар і оплатити. Асортимент, кількість, ціна за одиницю товару і загальна сума угоди визначаються за усною домовленістю між Сторонами. За вказаним договором було придбано: необрізана дошка 123 куб.м. на загальну суму 92250,00 грн. (в т.ч. ПДВ 15375,00 грн.).

01.11.2011 між позивачем (Покупець) та приватним підприємством Хладком (Продавець) укладено договір купівлі-продажу №2, за яким Продавець зобовязуєтсья поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар на умовах вказаного договору. Товар поставляється в асортименті і кількості, що вказана в заявці Покупця. За договором поставлено: необрізана дошка 99 куб.м. на загальну суму 76200,00 грн. (в т.ч. ПДВ 12700,00 грн.).

02.11.2011 між позивачем (Покупець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Продавець) укладено договір купівлі-продажу, за яким Продавець зобовязується передати, а Покупець прийняти і оплатити товар на умовах даного договору. Товар поставляється в асортименті та кількості, вказаній у заявці Покупця. За договором придбано: необрізану дошку 36,15 куб.м. на загальну суму 32970,62 грн. (в т. ч. ПДВ 5495,1 грн.), доставку здійснює продавець.

На підтвердження господарських відносин з контрагентами позивачем надано до суду: податкові накладні, оформлені належним чином; реєстр отриманих податкових накладних; видаткові накладні; платіжні доручення, банківські виписки про перерахування коштів.

При цьому, судом враховано, що наявність таких документів у позивача під час перевірки відповідач у судовому процесі не оспорює. В акті перевірки від 27.02.2013 №16/17-013/НОМЕР_1 також вказано, що до перевірки були надані, поміж іншим, такі документи, як виписки з банку, податкові накладні, накладні, рахунки, акти виконаних робіт, квитанції, чеки на придбання товарів, послуг (а.с.23, т.1).

Транспортування дошок, придбаних у контрагентів, підтверджується товарно-транспортними накладними за березень 2011 року лютий 2012 року, квитанціями до прибуткового касового ордера. Згідно з вказаними документами, на замовлення ОСОБА_3 перевезення здійснювались приватним підприємцем ОСОБА_5, автомобіль НОМЕР_2.

Під час судового розгляду справи встановлено, що у вказаних господарських відносинах позивач виступав посередником в оптовій торгівлі продовольчою сировиною та відвантажув перероблений товар (брус, дошки, деревяні піддони) на користь інших субєктів господарювання.

В матеріалах адміністративної справи наявні документи, що підтверджують реалізацію товару (в т.ч. в переробленому вигляді) іншим субєктам господарювання, а саме: товариству з обмеженою відповідальністю «Завод «Техно», приватному підприємству «Надія», сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Красенівське», сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Степанки», Коопзаготпром Черкаського РСТ, Чорнобаївському ПМК-2, товариству з обмеженою відповідальністю «Фес Укр», ін. Зокрема, позивачем надано до суду: договори поставки, договори підряду, податкові накладні, видаткові накладні, акти виконаних робіт, банкіські виписки про перерахування коштів.

На час здійснення господарських правовідносин контрагенти позивача були зареєстровані в органах ДПС України платниками податків, платниками податку на додану вартість, установчі та реєстраційні документи були діючими.

З акта перевірки вбачається, що згідно з реєстраційними даними, видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 є: лісопильне та стругальне виробництво (КВЕД 16.10), виробництво деревяної тари (КВЕД 16.24), будівництво інших споруд (КВЕД 42.99), малярні роботи та скління (43.34), інші спеціалізовані будівельні роботи (КВЕД 43.99).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено наявність звязку між фактом придбання товарів та господарською діяльністю платника податків. Відповідач не надав доказів, що підтверджували б відсутність ділової мети в діях платника податків під час здійснення господарських операцій.

Враховуючи те, що судом встановлено та підтверджено матеріалами справи рух активів у процесі здійснення господарських операцій, наявність у позивача та його контрагентів податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, встановлено зв'язок між укладеними договорами та господарською діяльністю платника податку, витрати підтверджені первинними документами, суд вважає встановленим факт здійснення господарської операції, а відтак доходить висновку про відсутність підстав у контролюючого органу для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Щодо посилань відповідача на висновки актів перевірки контрагентів позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком є обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

За змістом вказаного припису межі юридичної відповідальності кожного платника податків поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником податків. Допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товарів (робіт, послуг) певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників. Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов'язань може свідчити про незаконність формування валових витрат чи податкового кредиту.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03), яким визначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаному зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відповідачем не надані докази, які б підтверджували узгодженість дій позивача та його контрагентів щодо незаконного отримання позивачем податкових вигод або обізнаності позивача з такими діями, тому вказана обставина є недоведеною.

Згідно ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинтсва України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, єдиним доказом наявності ознак фіктивності контрагентів позивача може бути тільки вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Черкаському районні Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 19.03.2013 №0 про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 84799,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Черкаському районні Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 19.03.2013 №0 про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 67720,00 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1515 (одна тисяча пятсот п'ятнадцять) грн. 16 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 17.10.2016.