Справа № 2а-11962/11/2670
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2011-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 вересня 2011 року № 2а-11962/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Федорчука А.Б. , суддів Аблова Є.В. Амельохіна В.В. розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гурман - Плюс"
до Державної податкової адміністрації в Івано-Франківській області Державної податкової адміністраціії України
провизнання протиправним рішення № НОМЕР_1 від 22.07.2011 року
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Гурман Плюс», звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківськ та Державної податкової адміністрації України про визнання протиправними дій посадових осіб Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську щодо встановлення порушень в Акті перевірки за №5576/23-2/32077556 від 11 липня 2011 року в частині донарахування податкових зобовязань з податку на додану вартість за період грудня 2010 року, прийняття на підставі даного акту спірного податкового повідомлення-рішення № від 22 липня 2011 р.; визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22 липня 2011 р. в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 337 361,00 гривень; зобовязати Державну податкову адміністрацію України провести перевірку стану організації роботи Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську з питань проведення перевірок субєктів підприємницької діяльності.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене ДПІ в м. Івано-Франківськ із порушенням чинного законодавства України, ґрунтується на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Від представника Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представники Відповідачів - 1 до суду не з'явилися, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. Заперечень проти позовних вимог не надав.

Представники Відповідачів - 2 до суду не з'явилися, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. Заперечень проти позовних вимог не надав.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську було проведено позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Гурман-Плюс»з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2008 р. по 31 березня 2011 р.

За результатами перевірки складено акт №5576/23-2/32077556 від 11 липня 2011 року (надалі по тексту Акт перевірки).

В акті перевірки зазначено, що ТОВ «Гурман-Плюс»порушено вимоги пп. 3.1.1, 7.2.3, 7.7.1, п. 1.4, 3.1, 4.1, 7.2, 7.3, 7.7, ст. 1, 2, 4, 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 686 662,00 грн., у тому числі збільшено за серпень 2008 року в сумі 7 625,00 грн., за вересень 2009 року в сумі 4 362 грн., за жовтень 2009 року в сумі 88 612,00 грн., за листопад 2009 року в сумі 225 570,00 грн., за грудень 2009 року в сумі 27 846,00 грн., за грудень 2010 року в сумі 337 361,00 грн., за березень 2011 року в сумі 2 911,00 грн. та зменшено за вересень 2008 року в сумі 7 625,00 грн.

А підставі Акту перевірки ДПІ в м. Івано-Франківську 22 липня 2011 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким було відповідно збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 686 662,00 гривень та за штрафними санкціями на суму 173 573,00 гривень.

Як вбачається з акта перевірки, відповідно до Протоколу №11 загальних зборів учасників ТОВ «Гурман-маркет»від 22.07.2009 року було прийнято рішення про реорганізацію ТОВ «Гурман-маркет»шляхом приєднання до ТОВ «Гурман-Плюс»та призначена комісія з реорганізації. Як було зазначено в Передавальному акті, посвідченому приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, комісія з реорганізації подала Державному реєстратору рішення загальних зборів про реорганізацію підприємства. У Бюлетені Державної реєстрації опубліковано рішення про реорганізацію ТОВ «Гурман-маркет»шляхом приєднання до ТОВ «Гурман-Плюс»та про порядок і строк пред'явлення кредиторами вимог. У двомісячний строк кредитори вимоги до підприємства про дострокове виконання зобов'язань не заявляли. З дня державної реєстрації ТОВ «Гурман-Плюс»стало правонаступником ТОВ «Гурман-маркет»щодо всіх його зобов'язань, всіх кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, що можуть оспорюватись. За цим актом передаються всі активи та пасиви (майно, капітал та зобов'язання), зведений перелік яких наведено в передавальному балансі, юридичної особи, що припиняється - ТОВ «Гурман-маркет», до юридичної особи - правонаступника - ТОВ «Гурман-Плюс», станом на 05 жовтня 2009 року. У відповідності з даними балансу на 05 жовтня 2009 року ТОВ «Гурман-маркет»передало за цим актом, а ТОВ «Гурман-Плюс»з 05 жовтня 2009 року прийняло усі активи та пасиви, а саме: активи на загальну суму 2410,1 тис.грн., пасиви на загальну суму 2410,1 тис.грн.

У ході перевірки ТОВ «Гурман-Плюс»пред'явлено перелік окремих об'єктів активів та пасивів з передавального балансу ТОВ «Гурман-маркет»від 05.10.2009р. зокрема: основні засоби - приміщення магазину, первісна вартість 1 730 101,89 грн., знос - 228 156,27 грн., залишкова вартість - 1 501 945,62 грн.

Як зазначено в Протоколі №20-12/10 загальних зборів учасників ТОВ «Гурман -маркет»від 20.12.2010 р. враховуючи, що реорганізацію Товариства шляхом приєднання до ТОВ «Гурман-Плюс»не завершено у зв'язку з неможливістю отримання відповідних погоджень від зацікавлених органів влади та запис про припинення Товариства не внесено до Єдиного державного реєстру, прийнято рішення про відміну реорганізації Товариства шляхом приєднання до ТОВ «Гурман-Плюс».

Згідно протоколу №20-12/10 загальних зборів учасників ТОВ «Гурман-Плюс»від 20.12.2010 р. прийнято рішення повернути активи та пасиви, передані товариству згідно з Передавальним актом від 05.10.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Івано -Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 06.10.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3584, на баланс ТОВ «Гурман-маркет».

Відповідно до Акту приймання-передачі активів (майна) та пасивів (зобов'язань) ТОВ «Гурман-маркет»у зв'язку з припиненням реорганізації ТОВ «Гурман-маркет»шляхом приєднання до ТОВ «Гурман-Плюс»від 20.12.2010 р. ТОВ «Гурман-Плюс» передано ТОВ «Гурман-маркет»основні засоби залишковою вартістю 1 686 806,60 грн., зокрема: приміщення магазину, первісна вартість - 1 730 847,10 грн., знос - 287 662 ,83 грн., залишкова вартість - 1 443 184,27 грн., комплект системи вентиляції і кондиціювання - первісна вартість 244 330,00 грн., знос - 18 967,79 грн., залишкова вартість 225 362,21 грн., система відеоспостереження - первісна вартість 19 797,00 грн., знос - 1 536,88 грн., залишкова вартість 18 260,12 грн.

В бухгалтерському обліку операції з передачі основних засобів відображено кореспонденцією рахунків: по Д-ту рахунка 3771 «Розрахунки з іншими дебіторами»з кредиту рахунка 103 «Будинки та споруди»(аналіз рахунка 3771 за грудень 2010 року). Станом на 31.12.2010 року заборгованість між суб'єктами господарювання відсутня.

Вказані обставини ДПІ в м. Івано-Франківську трактувалися з посиланнями на норми статей Закону України «Про податок на додану вартість»як поставка і на підставі цього був зроблений висновок про те, що ТОВ «Гурман-Плюс»занизило податкові зобовязання по податку на додану вартість за операціями з передачі основних засобів за грудень 2010 року в сумі 337 361,00 грн.

Як зазначено Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби, процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:

1. Встановлення факту здійснення господарської операції.

2. Встановлення спеціальної податкової правосубєктності учасників господарської операції.

3. Встановлення звязку між фактом придбання товарів (послуг) спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.

4. Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Законом, що визначає платників податку на додану вартість, обєкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету є Закон України Про податок на додану вартість.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону України Про податок на додану вартість, податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. 10.1 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість»особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахуванню) до бюджету є: платники податку, визначені у статті 2 цього Закону.

Згідно вимогам п. 1.3 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість»платник податку особа, яка згідно з цим Законом зобовязана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка ввозить (пересилає) товари на митну територію України.

Судом залучено до матеріалів справи копію Акту прийому-передачі активів (майна) та пасивів (зобовязань) Товариства з обмеженою відповідальністю «Гурман-Маркет»у звязку із припиненням реорганізації ТОВ «Гурман-Маркет»шляхом приєднання до ТОВ «Гурман-Плюс»від 20.12.2010 р.

Згідно з п.п. 7.4.1. п.7.4 ст.7 цього ж Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.97р. не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.2.3 п. 7.2 ст.7 цього ж Закону визначено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом, при цьому платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов'язань із сплати податків.

Разом з тим, відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість», який діяв у період, за який проведена перевірка, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України», а також згідно із п. 4.1. ст. 4 Закону «Базою оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)), до продажу відноситься відвантаження активів з подальшою передачею прав власності на такі активи або попередня оплата.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації).

У відповідності до ст. 91 Господарського кодексу України встановлено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників.

Таким чином, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами відбувається передача валових активів однієї юридичної особи іншій юридичній особі тільки після реєстрації державними органами.

Судом встановлено, що реєстрація реорганізації чи ліквідації не була проведена та згідно з актом приймання-передачі активів (майна) від 20.12.2010 року, відповідно до протоколу №20-12/10 від 20.12.2010 року загальних зборів учасників ТОВ «Гурман-маркет», відбулось повернення цих активів, то вартість таких активів не є обєктом оподаткування за відсутності законних прав на ці активи.

Таким чином, до складу податкового зобовязання операція по поверненню активів (основних засобів) та пасивів від ТОВ «Гурман-Плюс»до ТОВ «Гурман-маркет»не відноситься та не може бути оподаткованою податком на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»Державна податкова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади та вищим органом державної влади в системі органів державної податкової служби.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»до функцій Державної податкової адміністрації України, зокрема, відноситься проведення перевірки стану організації роботи органів державної податкової служби.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про безпідставність висновків Відповідача 1 при прийнятті податкового повідомлення-рішення № від 22 липня 2011 року, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ «Гурман Плюс», а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

В частині щодо зобовязання Державної податкової адміністрації України провести перевірку стану організації роботи Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську з питань проведення перевірок субєктів підприємницької діяльності суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд відмовляє в даній частині, оскільки Позивач фактично просить суд втрутися в діяльність податкового органу, оскільки організація діяльності податкових органів не в ходить в сферу компетенції адміністративних суду, а отже, задовольняючи дану вимогу, суд вийде за межі своїх повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 162 КАС України суд при вирішенні справи по суті може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, в задоволенні позовних вимог частково.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії посадових осіб Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську щодо встановлення порушень в Акті перевірки за № 5576/23-2/32077556 від 11 липня 2011 року в частині донарахування податкових зобовязань з податку на додану вартість за період грудня 2010 року, прийняття на підставі даного акта спірного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 22 липня 2011 р.

3. Визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 22 липня 2011 р. в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 337 361,00 гривень.

4. В іншій частині відмовити.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя А.Б. Федорчук

Судді Є.В. Аблов

ОСОБА_2