Справа № 823/1297/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року справа № 823/1297/16

15 год. 21 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за договором про надання правової допомоги, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, представника третьої особи - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство» «Еко-Технологія», про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_4 (далі-позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі-відповідач), у якій просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (лист № 6363/6-16 від 28.07.2016) про відмову у видачі дозволу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Верхняцької сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району Черкаської області, з підстави відсутності належним чином оформленого погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 як учасника антитерористичної операції з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Верхняцької сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району Черкаської області вх. № 11704/0/5-16-СГ від 29.06.2016;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області судові витрати.

Ухвалою суду від 18.10.2016 до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено - товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство» «Еко-Технологія».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не зобовязаний одержувати погодження товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство» «Еко-Технологія» на розробку проекту землеустрою, оскільки право користування на спірну земельну ділянку у названого підприємства припинено у звязку з розірванням договору оренди земельної ділянки на підставі рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 по справі № 925/2374/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду 19.05.2016. На підставі наведеного позивач вважає неправомірною відмову відповідача в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечувала та зазначила, що розглянувши заяву позивача, з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Верхняцької сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району Черкаської області, відповідачем встановлено, що рішенням господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 по справі №925/2374/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду 19.05.2016 - визнано недійсним договір оренди земельних ділянок від 14.09.2012, укладеного між Христинівською районною державною адміністрацією Черкаської області та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Еко-Технологія», однак речове право на земельну ділянку площею 35,5599 га зареєстроване за товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Еко-Технологія» до 14.09.2055, яке не скасовано вказаним рішенням господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 по справі №925/2374/14, що на думку відповідача унеможливлює видачу позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Верхняцької сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району Черкаської області, з підстав відсутності належним чином оформленого погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача вважає, що адміністративний позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору проти задоволення адміністративного позову заперечив, оскільки земельна ділянка, на яку претендує позивач фактично знаходиться у користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Еко-Технологія».

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

29.06.2016 позивач подав до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Верхняцької сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району Черкаської області.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом від 28.07.2016 № 6363/6-16 відмовило позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою, в зв'язку з тим, що позивачем не додано до клопотання погодження землекористувача, а відсутність належним чином оформленого погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки площею 2,0000 га унеможливлює вирішення порушеного позивачем питання.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення особистого селянського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України).

Згідно з ст. 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 116 ЗК України, зокрема частиною 1 передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (ст. 121 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених вище норм ЗК України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Окрім того, як слідує із положень частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, така підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що наведена у листі відповідача від 28.07.2016 №6363/6-16 (відсутність належним чином оформленого погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки), не передбачена.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14).

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка викладена у листі від 28.07.2016 № 6363/6-16 - є протиправною, оскільки надана з підстави, яка не передбачена земельним законодавством України.

Посилання представника відповідача на те, що речове право на земельну ділянку площею 35,5599 га зареєстроване за товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Еко-Технологія» до 14.09.2055, є чинним та не скасовано, що унеможливлює видачу позивачу відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою - не береться судом до уваги, оскільки в матеріалах адміністративної справи наявна копія постанови Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2016 по справі №925/2374/14, якою залишено без змін рішення господарського суду Черкаської області від 15.01.2016 яким визнано недійсним договір оренди земельних ділянок від 14.09.2012, укладеного між Христинівською районною державною адміністрацією Черкаської області та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Еко-Технологія», крім того, відмова позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстав, що наведена у листі відповідача від 28.07.2016 №6363/6-16 - не передбачена Земельним кодексом України.

Необгрунтованим є твердження відповідача і про те, що позивачу вже надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства в іншому районі, оскільки згідно із висновком Верховного Суду України, викладеному в постанові від 10.12.2013, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому надання дозволу особі на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах іншого населеного пункту - не є підставою для відмови у наданні іншого дозволу на розробку проекту землеустрою.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

В той же час, суд вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення на його користь судових витрат з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до матеріалів справи не додано документально підтверджених судових витрат понесених, у звязку з розглядом справи.

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (лист № 6363/6-16 від 28.07.2016) щодо відмови у видачі ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Верхняцької сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району Черкаської області, з підстави відсутності належним чином оформленого погодження землекористувача на вилучення земельної ділянки.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Верхняцької сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району Черкаської області вх. № 11704/0/5-16-СГ від 29.06.2016.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанова складена у повному обсязі 01.11.2016