Справа № 2-а-129/10
Суддя: Чепурнов В. О.
Дата ухвалення: 2010-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-129/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В.О.,

при секретарі Багара Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідачі - не зявилися ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Перечин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспекторів ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування м.Мукачева та Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_2 (нагрудний знак ЗА0279), Пихньова (нагрудний знак ЗА0193) та Феєра (нагрудний знак ЗА0283) про визнання незаконним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії АО1 № 003776 від 13 серпня 2010 року та визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 124632 від 13 серпня 2010 року та стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 13 серпня 2010 року біля 08.25 год., він керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по автодорозі Мукачево - Рогатин зі сторони м.Мукачево. Наближаючись до с.Березинка, на відстані 424 метра від знаку про початок населеного пункту зі швидкістю приблизно 70 км/год., його зупинив інспектор ДПС ВДАІ Пихньов (нагрудний знак ЗА-0193). Підійшовши до автомобіля, вищевказаний інспектор повідомив йому, що він перевищив швидкість руху, після чого показав на вимірювальному приладі швидкості руху «Радіс» зафіксовану швидкість 85 км/год. З вказаними даними, він не погодився та пояснив інспектору, що не порушував жодних правил дорожнього руху, а зафіксована швидкість не належить його автомобілю. Крім цього, інспектору Пихньову, він пояснив, що відповідно до п. 1.4 Розпорядження МВС № 466 від 21 травня 2010 року, то такий не має права вимірювати швидкість на відстані менше 1000 метрів від початку населеного пункту. Після чого, до автомобіля підійшов інспектор Машіка В.Ф. (нагрудний знак ЗА-0279), якому він зміг зачитати вищевказане розпорядження і також пояснив, що він не перевищував швидкість руху на що, вказаний інспектор відповів, що він не згідний з розпорядженням МВС № 466 від 21.05.2009 року і почав на нього кричати. Далі до його автомобіля підійшов старший лейтенант Феєр (нагрудний знак ЗА-0283), якому він надав для огляду посвідчення водія та техпаспорт, і в той час інспектор Машіка В.Ф. грубим та зневажливим тоном наказав йому предявити для огляду талон технічного огляду та страховий поліс цивільної відповідальності. Допоки він спілкувався з інспектором Машіка В.Ф., інспектор Феєр, без його відома, без оформлення документів про обшук транспортного засобу або будь-якого іншого документування своїх дій, відкрив пасажирські двері його автомобілю і проник в середину, розірвав тримач талону технічного огляду автомобіля та витягнув його. Далі, оглянувши талон і впевнившись, що такий не підроблений та дійсний, поставив його на місце. Після чого, інспектори Машіка В.Ф. (нагрудний знак ЗА0279), Пихньов (нагрудний знак ЗА0193) та Феєр (нагрудний знак ЗА0283), разом з його водійським посвідченням пішли до патрульного автомобіля.

Приблизно, через 15 хв. інспектор Машіка В.Ф. повернувся до його автомобіля, та запропонував йому пройти до службового автомобіля ДАІ для підписання протоколу про адміністративне правопорушення, на що, останній відмовився і сказав, що прочитає і підпише протокол у своєму автомобілі. Після чого, вказаний інспектор віддав йому протокол про адміністративне правопорушення серії АО1 № 003776, згідно якого, він керуючи автомобілем НОМЕР_1 о 08 год. 10 хв. у Мукачівському районі в с.Березинка по вул.Мукачівській Шахтарська навпроти будинку № 1, перевищив швидкість руху на 25 км/год, а саме рухався зі швидкістю 85 км/год. Швидкість вимірювалася приладом «Радіс».

Далі, приблизна через 5 хвилин інспектор Машіка В.Ф. приніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 124632 згідно якої, позивача визнано винним у вчиненні вищевказаного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. Вказаний протокол в справі про адміністративне правопорушення та винесену постанову вважає незаконними та такими, що складені з грубим порушенням ст.ст. 24, 55, 59 Конституції України, ст.ст. 33, 245, 251, 268, 280 КУпАП, Розпорядження МВС, Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби ДАІ МВС України, положення про державну автомобільну інспекцію МВС України, та ст.ст.10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», тому просить визнати незаконними та скасувати протокол та постанову в справі про адміністративне правопорушення. Крім цього, оскільки своїми незаконними діями та грубо порушуючи його права та законні інтереси вказаними інспекторами йому було завдано сильних душевних страждань, тому також просить стягнуту з останніх моральну шкоду в розмірі 7700 грн. 00 коп., а саме з Пихньова (нагрудний знак ЗА-0193) 1700 грн., ОСОБА_2 (нагрудний знак ЗА-0279) 1000 грн. та Феєра (нагрудний знак ЗА-0283) 5000 грн.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подавали, а тому суд розглядає справу у їх відсутності, що відповідає положенням ст. 128 КАС України.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі від 27 серпня 2010 року, надати письмові заперечення проти позову та докази, якими вони обґрунтовуються, не було надано відповідних доказів чи письмові заперечення, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 6 ст. 71 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 статті 2 КАС України встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

У судовому засіданні встановлено, що 13 серпня 2010 року інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування м. Мукачева та Мукачівського району прапорщиком міліції ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АО1 № 003776, згідно якого ОСОБА_1 13 серпня 2010 року в 08 год. 10 хв. в Мукачівському районі с.Березинка по вул.Мукачівській Шахтарська навпроти будинку № 1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, перевищив швидкість руху на 25 км/год, рухався 85 км/год. Швидкість вимірювалася приладом «Радіс», чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України (а. с. 6).

Також встановлено, що цього ж дня інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування м. Мукачева та Мукачівського району прапорщиком міліції ОСОБА_2, на підставі вищевказаного протоколу винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 124632 за ч.1 ст.122 КУпАП, згідно якої притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. (а.с. 7).

Як убачається із постанови, що оскаржується, в такій не зазначено доказів, на підставі яких було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, не враховано його пояснення з цього приводу, не зазначено свідків, які б могли підтвердити факт порушення позивачем під час керування транспортним засобом правила дорожнього руху тощо. Отже, із постанови взагалі не видно з яких підстав відповідач встановив, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме перевищив швидкість руху у населеному пункті.

Також, при складанні постанови субєктом владних повноважень інспектором ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування м.Мукачева та Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_2 вчинено ряд порушень вимог ст. 280 КУпАП, а саме не зясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу тощо.

Разом з цим, як вбачається з електронного носія інформації, що містить аудіовізуальну інформацію про обставини справи, що мають значення для справи, то відповідачі визнають те, що вони не мали права документувати порушення встановленого швидкісного режиму руху транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку, що обмежую максимальну швидкість, на в'їзді у населений пункт на відстані меншій ніж 1000 метрів від його початку.

Відповідно до Розпорядження МВС України N 466 від 21.05.2009 р. «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», згідно якого: виключити випадки документування порушень встановленого швидкісного режиму руху транспортних засобів у зонах дії дорожніх знаків, що обмежують максимальну швидкість, на в'їздах у населені пункти на відстані меншій ніж 1000 метрів від його початку (п.1.4.); виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР - фото-, відеоматеріалів, показів свідків тощо (п.1.6.); зобов'язати працівників Державтоінспекції під час винесення постанови про накладення стягнення за адміністративне правопорушення неухильно дотримуватися вимог статей 33, 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення (1.11.).

Згідно Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС України за № 111 від 27 березня 2009 року взаємовідносини працівника ДПС з учасниками дорожнього руху мають ґрунтуватися на принципах дотримання законності, забезпечення свободи та недоторканності особи, забезпечення її прав, уважному, доброзичливому і поважному ставленні до громадян (п.28.1).

Порядок застосування спеціальних контрольно-вимірювальних приладів визначається Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, відповідно до якої технічні засоби для визначення швидкості руху, фіксації порушень правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, прилади для виявлення підробок у документах застосовуються згідно з інструкціями та методичними рекомендаціями про порядок їх використання (п. 20.1); працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну (п. 20.2); на кожний технічний засіб чи прилад, який використовується підрозділом ДПС, заводиться окремий журнал обліку використання технічних приладів та технічних засобів. Він заповнюється командиром підрозділу ДПС, що видав прилад досвідченому підлеглому працівнику в справному стані (п. 20.4); керівництвом підрозділу ДПС щозміни проводиться звірка інформації електронного носія спеціального технічного засобу вимірювання швидкості руху з фактичною кількістю складених протоколів та постанов по справі про адміністративне правопорушення за перевищення встановленої швидкості руху (п.20.5).

Також, у відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані в якості доказу у справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання. Таких документів надано не було.

Отже, на думку суду, із наданих позивачем документів не убачається, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке було зафіксоване приладом Радіс, було здійснено у відповідності до вимог КУпАП, Закону України ?ро міліцію, Закону України ?ро дорожній рух, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, Розпорядження МВС України N 466 від 21.05.2009 р., так як відповідачами документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, не надано.

Крім цього, згідно ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначені обставини встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпеченням безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пленум Верховного Суду України Постановою № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертає увагу судів на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності (п.24).

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки позивачем у судовому засіданні не доведено факт завданої йому моральної шкоди, тому суд відмовляє йому у задоволенні даної вимоги.

З врахуванням того, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст.1,2,3,17,18,70,71, 86, 159-163 КАС України, ст.ст. 222, 251, 258, 288 КУпАП, ст.11 Закону України ?ро міліцію, Розпорядженням МВС України N 466 від 21.05.2009 року, ст.ст. 10-15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р., Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспекторів ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування м.Мукачева та Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_2 (нагрудний знак ЗА0279), Пихньова (нагрудний знак ЗА0193) та Феєра (нагрудний знак ЗА0283) про визнання незаконним та скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії АО1 № 003776 від 13 серпня 2010 року та визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 124632 від 13 серпня 2010 року та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АО № 124632 від 13 серпня 2010 року, винесену інспектором ДПС ВДАІ та АТІ з обслуговування м.Мукачева та Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_2

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду відповідно до ст.171-2 КАС України є остаточною та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий: Чепурнов В.О.