Справа № 816/1565/16
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 р.Справа № 816/1565/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської міської ради на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2016р. по справі № 816/1565/16

за позовом Полтавської міської ради

до Подільського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції , Заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Щерби Д.М.

про визнання неправомірною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

16.09.2016 р., позивач, Полтавська міська рада, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Щерби Д.М. про визнання неправомірною та скасування постанови заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Щерби Д.М. від 04.02.2016 р. № ВП 32599438.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2016 р. по справі № 816/1565/16 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Полтавської міської ради до Подільського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Щерби Д.М. про визнання неправомірною та скасування постанови, та роз'яснено позивачу право на звернення до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідачі не скористались своїм правом на подачу заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Полтавська міська рада, яка є стягувачем у виконавчому провадженні ВП №32599438, оскаржує постанову, яка винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-625/11, виданого 06.12.2011 р. Октябрським районним судом м. Полтави на виконання вироку в частині задоволення цивільного позову у кримінальній справі.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі № 816/1565/16 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, саме тому позов Полтавської міської ради підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив їх до суду апеляційної інстанції.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-XIV (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Окрім цього, згідно з абз. 2, 4, 6 п. 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 р. № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржує постанову ВП № 32599438 від 04.02.2016 р. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа), яка винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-625/11, виданого 06.12.2011 р. Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення боргу з ОСОБА_2

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачено ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до ч. 4, 5 цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто, колегія суддів звертає увагу, що інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним із позовним провадженням, унормованим ЦПК.

Згідно з ст. 383, ч. 2 ст. 384 ЦПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що цей спір відповідно до положень зазначених вище норм ЦПК та Закону України «Про виконавче провадження» не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки він має розглядатися в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вищезазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладеною в постанові від 07.06.2016 р. по справі № 815/1554/15.

Таким чином, на підставі наведеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у вищезазначеній адміністративній справі.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 19.09.2016 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2016р. по справі № 816/1565/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Старостін В.В.
Судді Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 31.10.2016 р.