Справа № 820/1224/16
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 р.Справа № 820/1224/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Коваленко Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2016р. по справі № 820/1224/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення та вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - фізична особі-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду адміністративним позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.01.2016 р. № та вимогу про сплату боргу з єдиного соціального внеску № Ф - від 28.12.2015 р. в частині сплатити суму 104064,11 грн., прийнятих відповідачем щодо нього.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, позивач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не були враховані і досліджені докази здійснення позивачем витрат на придбання кондиціонерів в 2010-2011 роках. Вказує, що зазначені витрати не були враховані також відповідачем при розрахунку оподаткованого доходу позивача в 2012-2014 роках.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що фахівцями Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності. повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р.

За результатами перевірки складено акт від 28.12.2015 р. №739/20-23-17-01/НОМЕР_3, згідно висновків якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

- п. 164.1 ст.164, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, ФОП ОСОБА_3 занизив податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 44372,06 грн., у т.ч. за 2012 р. у сумі 7 821,52 грн., за 2013 р. у сумі 12 542,25 грн., за 2014 р. у сумі 24008,29 грн.;

- п. 2 ст. 6, п. 2 ст.7, абз. 3 ч. 8 ст.9 Закону України "Про збір та облік внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску у сумі 106814,98 грн., у тому числі за 2012 рік у сумі 16786,99 грн., за 2013 рік у сумі 32280,07 грн., за 2014 р. у сумі 57747,92 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.01.2016 р. № про нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб в сумі 44372,06 грн., фінансових санкцій в сумі 11093,02 грн. та вимогу про сплату боргу з єдиного соціального внеску в сумі 106814,98 грн.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) спірних рішень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України та з урахуванням приписів ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Підставою для висновку Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області про порушення ФОП ОСОБА_3 п. 164.1 ст.164, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового Кодексу України, п. 2 ст. 6, п. 2 ст.7, абз. 3 ч. 8 ст.9 Закону України "Про збір та облік внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", слугувало твердження відповідача про заниження позивачем чистого оподаткованого доходу за період 2012-2014 роки на суму 311590,15 грн., внаслідок заниження загального оподаткованого доходу на суму 23823,50 грн. та завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком з доходів фізичних осіб та єдиним внеском за 2012-2014 роки на суму у загальному розмірі 287 766,65 грн., за рахунок віднесення до складу валових витрат сум придбаних кондиціонерів, які не були реалізовані протягом перевіряємого періоду, тобто, внаслідок формування валових витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, які документально не підтверджені.

За правилами статті 16 ПКУ, платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В силу вимог підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (підпункт 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 цього Кодексу).

При цьому, підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 зазначеного Кодексу визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Статтею 177 ПКУ регулюються відносини щодо оподаткування доходів, отриманих фізичними особами-підприємцями від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно пункту 177.1 статті 177 ПКУ, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (пункт 177.2 статті 177 ПКУ).

Пункт 177.3 статті 177 ПКУ передбачає, що для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 177.5 статті 177 ПКУ, фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Підпунктом 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 ПКУ закріплено, що остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Згідно з пунктом 177.10 статті 177 ПКУ, фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи (пункт 177.11 статті 177 ПКУ).

Під час судового розгляду справи встановлено, що ФОП ОСОБА_3 були подані до Харківської ОДПІ податкові декларації про майновий стан і доходи за 2012р., 2013р., 2014р. з додатками 5 (7) до декларацій про майновий стан і доходи в яких у гр.. 3 "сума одержаного доходу" відобразив наступні доходи: за 2012р. у сумі 212094,00 грн без ПДВ; за 2013 р. у сумі 372858,00 грн без ПДВ; за 2014р. у сумі 1001095,00грн без ПДВ.

Книга обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_4 у період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. не велась, що не заперечувалось позивачем під час розгляду справи позивачем.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою з питання правильності заповнення книги обліку доходів та витрат встановлено, що ФОП ОСОБА_3, у порушення п. 177.10 ст. 177 ПК України, не зареєстрував нову книгу обліку доходів і витрат, але надав до перевірки книгу обліку доходів і витрат за № 8115 від 21.04.2005 р. (старої реєстрації), в якій також відсутній облік доходів і витрат у період з 01.01.2012 по 31.12.2014., у зв'язку з чим перевіряючими були використані показники отриманого доходу та задекларованих витрат, які зазначені самостійно платником в Деклараціях про майновий стан та доходи (далі - Декларація) та Додатку 5 до Декларації за 2012-2014 роки.

Будь - яких згрупованих даних, відомостей, розрахунків, розшифровок (в розрізі первинних документів, що підтверджують понесені витрати на придбання ТМЦ, а також первинні документи, що підтверджують факт отриманого доходу за фактично реалізовані ТМЦ) які підтверджують як саме ФОП ОСОБА_3 визначив задекларовані в Деклараціях показники отриманого доходу та задекларованих витрат позивачем до перевірки також не було надано, а тому під час проведення перевірки, розмір отриманого доходу та суми витрат перевіряючими було визначено на підставі наданих позивачем до перевірки первинних документів, виписок по розрахунковим рахункам та податкової звітності.

Так, згідно наданих ФОП ОСОБА_3 до перевірки виписок банку, перевіркою визначено суму одержаного доходу в 2012р. у сумі 220381,07 грн., в 2013р. у сумі 388394,43грн., в 2014р. у сумі 1001095,0 грн. (без ПДВ), у зв'язку з чим під час перевірки контролюючим органом встановлено заниження позивачем суми одержаного доходу у 2012 році на суму 8287,07 грн. та у 2013 році на суму 15536,43.

Детальний опис визначення доходів наведено на стор. 12-15 акту перевірки.

Також за результатами перевірки, згідно наданих до перевірки первинних документів, перевіряючими встановлено завищення ФОП ОСОБА_3 валових витрат на суму 287 766,65 грн, у т.ч. за 2012р. на суму 43856,42грн., за 2013р. на суму 77489,70грн., за 2014р. на суму 166420,53грн., за рахунок віднесення до складу валових витрат сум придбаних кондиціонерів, які не були реалізовані протягом перевіряємого періоду.

Як вбачається з акту перевірки, на підставі наданих позивачем на перевірку первинних документів (перелік яких наведено у додатку № 2 до акту перевірки від 28.12.2015), контролюючим органом було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 протягом 2012 року здійснив відвантаження кондиціонерів контрагентам ПАТ "Полімерагро", ТОВ "Мікрофарм", "ТОВ "Метрополіс груп", ТОВ "Авега", ТОВ "МІЦ" у кількості 6 шт. на загальну суму без ПДВ у розмірі 33 245,33 грн.

Також, згідно наданих на первинних документів було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у 2012 році здійснював придбання кондиціонерів на підприємстві ТОВ "Сатурн-ТВ" у кількості 34 шт. на загальну суму без ПДВ 84744,70 грн.

В результаті проведеного співставлення щодо придбаних та реалізованих кондиціонерів протягом 2012 року податковим органом встановлено, що з 34 придбаних кондиціонерів протягом 2012 року позивачем було реалізовано лише 4 кондиціонера, вартість придбання яких становить 8804,92 грн. без ПДВ. 1 кондиціонер вартістю 5000,0 грн., згідно наданих ФОП ОСОБА_3 залишків товару станом на 01.01.2012, лічився на залишку.

Таким чином, за результатами перевірки валові витрати за 2012 рік враховано у розмірі 158826,58 грн. без ПДВ виходячи з вартості кондиціонерів без ПДВ придбаних у ТОВ "Сатурн-ТВ" (враховано лише суму під реалізовану продукцію), вартості кондиціонера, який лічився на залишку станом на 01.01.2012 (згідно наданої інформації ФОП ОСОБА_3.), вартості отриманих послуг (виїзд спеціаліста, діагностика, ТО кондиціонера, заміна компресора, ремонт, монтаж, демонтаж, встановлення супутникового телебачення, отримання ключів, сертифікату та ін.) послуги банку, сплата ЄСВ.

Крім того, на підставі наданих позивачем на перевірку первинних документів (перелік яких наведено у додатку № 2 до акту перевірки від 28.12.2015), контролюючим органом було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 протягом 2013 року здійснив відвантаження кондиціонерів контрагентам ПАТ "Електромашина", ТОВ "Авега", ПАТ "Фед", КП "МІЦ" у кількості 11 шт. на загальну суму без ПДВ у розмірі 114055,35 грн.

Також, згідно наданих на первинних документів було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у 2013 році здійснював придбання кондиціонерів на підприємстві ТОВ "Сатурн-ТВ" у кількості 33 шт. на загальну суму без ПДВ 99246,33 грн.

В результаті проведеного співставлення щодо придбаних та реалізованих кондиціонерів протягом 2013 року податковим органом встановлено, що з 33 придбаних кондиціонерів протягом 2013 року позивачем не було жодного реалізовано. Також згідно наданих позивачем залишків станом на 01.01.2012 у залишках знаходилися 4 шт. кондиціонера загальною вартістю 18500,0 грн.

Таким чином, за результатами перевірки валові витрати за 2013 рік враховано у розмірі 281533,30 грн. без ПДВ виходячи з вартості кондиціонерів без ПДВ, які лічилися на залишку станом на 01.01.2012 (згідно наданої інформації ФОП ОСОБА_3.).

Крім того, на підставі наданих позивачем на перевірку первинних документів (перелік яких наведено у додатку № 2 до акту перевірки від 28.12.2015), контролюючим органом було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 протягом 2014 року здійснив відвантаження кондиціонерів контрагентам КП "МІЦ", ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", ТОВ "Альбус Груп", УБ ТОВ "Пірана" у кількості 29 шт.

Також, згідно наданих на первинних документів було встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у 2014 році здійснював придбання кондиціонерів на підприємстві ТОВ "Сатурн-ТВ" та ТОВ "Веза Україна" у кількості 41 шт. на загальну суму без ПДВ 208590,0 грн.

В результаті проведеного співставлення щодо придбаних та реалізованих кондиціонерів протягом 2014 року податковим органом встановлено, що з 41 шт. придбаних кондиціонерів протягом 2014 року позивачем було реалізовано лише 6 шт. на суму 22250,0 грн. без ПДВ. Також згідно наданих позивачем залишків станом на 01.01.2012 у залишках знаходилися 5 шт. кондиціонерів загальною вартістю 47000,0 грн.

Таким чином, за результатами перевірки валові витрати за 2014 рік враховано у розмірі 798911,470 грн. без ПДВ виходячи з вартості кондиціонерів без ПДВ, які лічилися на залишку станом на 01.01.2012 (згідно наданої інформації ФОП ОСОБА_3.) на суму 47000,0 грн., вартості кондиціонерів на суму 22250,0 грн., які були придбані протягом 2014 року, реалізовані та отримані кошти на розрахунковий рахунок, вартості отриманих послуг на суму 726322,988 грн. без ПДВ, послуг банку на суму 928,59 грн., сплати ЄСВ на суму 2410,00 грн.

Як зазначено в акті перевірки, вартість придбаних та нереалізованих кондиціонерів протягом 2012-2014 року не відноситься до складу валових витрат, оскільки згідно наданих первинних документів на перевірку по відвантаженню товару (видаткових накладних, виписок банку) не встановлено отримання позивачем доходу, тому дана продукція залишається на залишках та буде віднесена до складу валових витрат при отриманні доходу (у подальшому) за дану продукцію.

Колегія суддів зазначає, що детальний опис визначення витрат із посиланням на марки реалізованих кондиціонерів наведено на стор. 15-23 акту перевірки. Також за результатами перевірки податковим органом складено додатки про визначення доходів і витрат за 2012-2014 року із зазначенням платників контрагентів у яких придбано ТМЦ та яким в подальшому вони реалізовані (т. 2 а.с. 15-20).

Під час судового розгляду справи позивач посилався на неврахування податковим органом під час проведення перевірки здійснених позивачем витрат на придбання кондиціонерів у 2010-2011 роках, які були реалізовані протягом перевіряємого періоду - 2012-2014 рр.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.п. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За приписами п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п.44.6 ст.44 ПК України).

Відповідно до п.44.7 ст.44 ПК України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Згідно з п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях. Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Колегія суддів зауважує, що позивач, вважаючи, що задекларовані ним показники податкової звітності повністю підтверджені первинними документами, не був позбавлений права подати до Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом решту первинних документів, які б підтвердили в повному обсязі спірну суму витрат, а також надати первинні документи в розрізі сум витрат.

Як свідчать матеріали справи, вже після проведення перевірки та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення - 11.01.2016 та 12.01.2016, позивачем було подано до Харківської ОДПІ заяви з додатковими документами: видаткові накладні постачальників на 6 арк., акти постачальника на 1 арк., рахунки фактури на 6 арк., копії банківських виписок на 2 арк., товарні чеки на 4 арк., квитанції на оплату товару. Вказані документи було надано представником відповідача до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 199-218).

На вказані заяви Харківською ОДПІ позивачу надано відповідь від 13.01.2016 № 185/10/20 в якій, з посиланням на п. 86.7 Податкового кодексу України, зазначено, що останній строк надання заперечення на акт перевірки припадає на 04.01.2015, тому надані 11.01.2016 та 12.01.2016 первинні документи, перелічені у заяві про прийняття документів, неможливо врахувати при винесенні податкового повідомлення-рішення.

При цьому слід зазначити, що надані позивачем до Харківської до ОДПІ копії видаткових накладних можуть свідчити лише про відвантаження ТМЦ на адресу ФОП ОСОБА_3, а копії рахунків-фактур - свідчити про те, яку суму коштів повинен сплатити ФОП ОСОБА_3 за отримані ТМЦ/послуги. Жодних платіжних доручень на підтвердження фактичного понесення витрат, ФОП ОСОБА_3 до Харківської ОДПІ надано не було.

Стосовно видаткової накладної від 30.03.2010 на суму 95500 грн, виписаної ФОП ОСОБА_5 та наданих прибуткових касових ордерів слід зазначити, що ФОП ОСОБА_3 не було надано документів на підтвердження факту реалізації та отримання коштів за кондиціонери MITSUBISHI ELECTRIC PEAD -RP140YHA/PU-P вартістю 47750,0 грн у період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

Крім того, згідно додатку до акту перевірки, дані кондиціонери не лічаться на залишках ТМЦ станом на 01.01.2012 (т. 1 а.с. 202). Вказані залишки, враховуючи те, що книга обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_4 у період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. не велась, встановлені податковим органом під час проведення перевірки на підставі наданих позивачем до перевірки первинних документів. Власної інформації про залишки ТМЦ станом на початок та кінець перевіряємого періоду позивачем до перевірки надано не було. Також, ФОП ОСОБА_3 Доказів на спростування висновків податкового органу про залишки ТМЦ станом на 2012 та 2014 роки позивачем також не надано.

Отже, з аналізу наданих позивачем у січні 2016 року видаткових накладних, рахунків - фактур за 2010-2011 роки, корінців прибуткових ордерів не можливо встановити в якому періоді фактично реалізовані або використані (що підтверджено документально первинними документами, зазначено номер платіжного доручення відповідно до якого отримано дохід, розмір та співпадає номенклатура, марка реалізованого ТМЦ, запчастин) ТМЦ, які зазначені в долучених видаткових накладних.

Крім того, згідно наданої інформації Харківської ОДПІ від 21.10.2016 року, ФОП ОСОБА_3 протягом 2010-2011 до Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого на користь платників податків і сум утриманого у них податку за формою 1-ДФ не подавав, що передбачено чинним законодавством у разі виплати доходу фізичним особам - підприємцям та фізичним особам- громадянам із зазначенням суми та ознаки виплаченого доходу. Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів від 21.10..2016 № 375892 ФОП ОСОБА_6 (НОМЕР_4) та ФОН ОСОБА_7 (НОМЕР_5) у період з 01.01.2010 по 31.12.2010 не отримували дохід з ознакою " 42", " 157", - дохід визначений самозайнятою особою ФОП ОСОБА_3, що унеможливлює підтвердити факт виплати доходу від провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 на адресу ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_8

Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у перевіряємому періоді надавав послуги по ремонту та установці кондиціонерів, що підтверджується наданими ним до суду документами: видатковими накладними на отримання від постачальників мідної трубки, декоративно панелі, компресору, фільтру, хладону 508, повітропроводу, проводу ІПВВП, батарейки, лампочки.

Жодного акту виконаних робіт або акту списання ТМЦ ФОП ОСОБА_3 ані до перевірки, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції надано не було.

Надані вже під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції копії актів виконаних робіт з додатками та платіжних доручень (т. 2 а.с. 110-187) колегія суддів не може прийняти в якості належних доказів по справі на спростування висновків податкового органу викладених у акті перевірки, оскільки такі документи не були надані позивачем на перевірку та до прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, а отже в силу п.44.6 ст.44 ПК України вважаються такими, що були відсутні у позивача на час складення такої звітності.

Як вбачається з акту перевірки (стор. 7 акту), опис наданих для перевірки документів складений особисто ФОП ОСОБА_3 в присутності головного державного ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ОСОБА_9 Також в ході перевірки були складені додатки №№ 2, 3, в яких наведено повний перелік документів наданих на перевірку, які вручені ФОП ОСОБА_3 під підпис.

Колегія суддів зазначає, що не погодившись з висновками акту перевірки, позивач мав право, закріплене у п.86.7 ст.86 ПК України, подати заперечення на акт перевірки, в яких викласти усі свої доводи з приводу формування показників доходів та витрат за 2012-2014 роки, а також надати документи на підтвердження таких доводів.

Однак, позивач правом додаткового надання документів після завершення перевірки та до прийняття податкового повідомлення-рішення, а також правом надання заперечень на акт перевірки не скористався.

Крім того, як вбачається з наданих позивачем актів здачі-прийняття робіт, останні складені з порушенням вимог п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки не містять П.І.Б. посадової особи Замовника, а додатки до актів про фактично використані матеріали не погоджені Замовником.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки акту перевірки про заниження позивачем суми чистого доходу за період 2012-2014 роки у розмірі 311590,15 грн., та донарахування позивачеві суми грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб за вказаний період у розмірі 44372,06 грн.

За приписами п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним податкове повідомлення-рішення від 13.01.2016 р. № про нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб в сумі 44372,06 грн., фінансових санкцій в сумі 11093,02 грн.

Відносно вимоги позивача щодо скасування вимоги про сплату боргу з єдиного соціального внеску № Ф - від 28.12.2015 р. в частині сплати суми 104064,11 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що висновок відповідача про заниження ФОП ОСОБА_3 єдиного внеску за 2012-2014 року у загальній сумі 106814,98 грн. є наслідком висновку про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2012-2014 роки у розмірі 311590,15 грн..

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464 (далі Закон України №2464) платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті які обрати спрощену систему оподаткування.

Згідно абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За приписами ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Оскільки доводи відповідача про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу підтверджені в ході судового розгляду справи, колегія суддів вважає вірним висновок податкового органу щодо заниження позивачем суми єдиного внеску, що підлягає сплаті позивачем за 2012-2014 роки у вищезазначеному розмірі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог та скасування вимоги про сплату боргу з єдиного соціального внеску № Ф - від 28.12.2015 р. в частині сплати суми 104064,11 грн.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2016р. по справі № 820/1224/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 01.11.2016 р.