Справа № 813/1143/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Справа № 876/7139/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Яремко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання незаконними наказів та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

30 березня 2016 року ОСОБА_1 через поштове відділення зв'язку звернувся до суду з адміністративним позовом до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області в якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- визнати безпідставними, незаконними накази про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді позбавлення премії від 13.09.2012 року №203 та наказ від 15.04.2013 року №96;

- скасувати наказ про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді позбавлення премії від 13.09.2012 року №203 та наказ від 15.04.2013 року №96

- зобов'язати Червоноградську ОДПІ провести нарахування, перерахунок премій за відповідні періоди ОСОБА_1 та виплатити їх;

- зобов'язати Червоноградську ОДПІ провести перерахунок заробітної плати за період з 01.08.2012 року по 15.08.2013 року та виплатити донараховану суму заробітної плати, відпускних, лікарняних та інших витрат.

Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 30 серпня 2016 року залишив без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог про визнання безпідставним, незаконним наказу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді позбавлення премії від 13.09.2012 року № 203 та наказу від 15.04.2013 року № 96; скасування наказу про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді позбавлення премії від 13.09.2012 року № 203 та наказу від 15.04.2013 року № 96.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що першої інстанції не взяв до уваги ті обставини, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ч.2 ст.233 КЗпП). Частиною 1 ст. 1 Закону від 24.03.95 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому еквіваленті, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу Статтею 2 цього закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати. Частиною 2 ст. ЗЗ Закону «Про державну службу» від 16.12.93 №3723-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що премії входять до системи оплати праці державного службовця.

З огляду на викладене, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду та не навів поважних причин такого пропуску.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права та є правильними.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів встановлені встановлені статтею 233 Кодексу законів про працю України. Працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді головного державного податкового інспектора сектору погашення податкового боргу ДПІ у Радехівському районі Львівської області ДПС (правонаступником якої є Сокальська ОДПІ).

Наказом ДПІ в Радехівському районі від 13.09.2012р. №203 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» зменшено розмір премії на 50 відсотків за результатами роботи у вересні 2012 року головному державному податковому ревізор-інспектору сектору погашення податкового боргу ОСОБА_1 за не забезпечення належним чином заходів щодо боржника.

Наказом ДПІ в Радехівському районі від 15.04.2013р. №96 «Про притягнення до відповідальності» зменшено розмір премії за лютий 2013 року на 95 відсотків головному державному податковому ревізор-інспектору сектору погашення податкового боргу ОСОБА_1 за неналежне оформлення матеріалів по ТзОВ «Барс» ЛТД для стягнення податкового боргу з боржника в судовому порядку, які повертались юридичним сектором на доопрацювання; невиконання доручень керівника інспекції надані на оперативній нараді 13.02.2013р. в частині проведення аналізу податкового боргу, забезпечення податкового боргу заставою, здійснення аналізу виставлених податкових вимог та передачі матеріалів до суду станом на 01.02.2013р.; неналежне оформлення акту опису майна по ТзОВ «Барс» ЛТД (порушено п.п.89.2 ст. 89 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 VI із змінами та доповненнями, порушено Порядок застосування податкової застави органами державної податкової служби, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 11.10.2011р. №1273).

З наказом від 13.09.2012р. №203 «Про притягнення до відповідальності» ОСОБА_1 ознайомлений 13.09.2012р., однак підписувати даний наказ відмовився, про що складено акт від 13.09.2012р. за участі трьох посадових осіб ДПІ у Радехівському районі (Н.І. Бабосук. Л.Б. Фоїна. І.Ф. Кнехт).

З наказом від 15.04.2013р. №96 «Про притягнення до відповідальності» ОСОБА_1 ознайомлений 15.04.2013р., однак підписувати даний наказ відмовився, про що складено акт за участі трьох посадових осіб ДПІ у Радехівському районі (М.О. Багнюк. С.Г.Полійчук, І.Ф. Кнехт) (а.с.18, 19).

Наказом від 15.08.2013р. №14-0 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників та виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та грошову компенсацію за невикористані відпустки.

Враховуючи викладене, про існування оскаржуваних наказів позивачу було відомо ще у вересні 2012 та квітні 2013 року відповідно, однак з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції лише 30.03.2016р.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Апеляційний суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом проміжок часу після виникнення спору у відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Апелянтом не зазначено обґрунтованих причин пропущення строку звернення до адміністративного суду, та не надано доказів на підтвердження того, що існували певні об'єктивні перешкоди для звернення до адміністративного суду у встановлений ст.99 КАС України строк, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст.100 КАС України, оскільки вимога щодо протиправності наказів відповідача з приводу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в розумінні статті 233 частини 2 КЗпП України - не є вимогою з приводу порушення законодавства про оплату праці.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 41, ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог у справі № 813/1143/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар

Ухвала в повному обсязі складена 31 жовтня 2016 року.