Справа № 423/2733/16-а
Суддя: Закопайло В. А.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №423/2733/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року Попаснянський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Закопайло В.А.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко Ю.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Попасна цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до молодшого інспектора Лисичанської роти ДПС Головного управління Національної поліції в Луганській області Петриченка Сергія Сергійовича про визнання неправомірними дій інспектора ДПС та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Згідно постанови серії ПС2 №788420, складеної 19 серпня 2016 року молодшим інспектором Лисичанської роти ДПС Головного управління Національної поліції в Луганській області Петриченком С.С., 19 серпня 2016 року о 23.30 в м.Попасна Луганської області по вул.Первомайська позивач, діючи в порушення вимог п.2.1 ПДР України, керував автомобілем НОМЕР_1, не маючи при цьому відповідного посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, у зв'язку з чим до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн.

Посилаючись на вище наведені обставини, позивач в поданому позові зазначає, що в той день він взагалі не керував ніяким транспортним засобом, в тому числі й автомобілем НОМЕР_1, а тому позивач вважає, що в його діях відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. У зв'язку з чим в поданій заяві позивач просить суд визнати незаконними дії працівника поліції Петриченка С.С. та скасувати вищезазначену постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився двічі без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з тим, згідно наданих письмових заперечень (а.с.20-22) позивач стверджував, що 19 серпня 2016 року приблизно о 23.30 він спільно з іншим інспектором підрозділу ніс службу на вул.Піонерська в м.Попасна Луганської області, де і був зупинений позивач, який керував автомобілем НОМЕР_1, не маючи при цьому відповідного посвідчення водія на право керування таким транспортним засобом, чим скоїв порушення вимог п.2.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, яка передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. При цьому після зупинки транспортного засобу інспектором було роз'яснено правопорушнику суть скоєного ним правопорушення, після чого інспектором було прийнято рішення про розгляд адміністративного правопорушення на місці його скоєння, розгляд якого відбувся з дотриманням вимог ст.ст.278-280 КУпАП з урахуванням пояснень свідків, фото- та відеоматеріалів. При цьому під час розгляду адміністративного правопорушення та винесення постанови з боку правопорушника ніяких клопотань, заяв або зауважень до нього не надходило. У зв'язку з чим відповідач вважає, що прийнята ним відносно позивача постанова серії ПС2 №788420 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, є правомірною, а тому просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, вислухавши доводи позивача, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі з наступних підстав.

Так, згідно ст.71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення, а також реєстраційний документ на транспортний засіб, а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, - свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон.

Крім того, ст.16 Закона України «Про дорожній рух» передбачає зобов'язання водія мати при собі та на вимогу працівників міліції передавати для перевірки посвідчення, реєстраційні та інші документи, що підтверджують право на керування транспортним засобом.

При цьому відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність наступає у разі керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не пред'явили чи не передали для перевірки посвідчення, реєстраційних та інших документів, що підтверджують право на керування чи розпорядження транспортним засобом.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п.1.10 ПДР України визначено поняття терміну «водій», згідно якого водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України судом із пояснень позивача було встановлено, що позивач починаючи з 1997 року має посвідчення водія категорій «А», «В» та «С», що підтверджується наданою позивачем відповідною копією посвідчення водія (а.с.33), при цьому з 2014 року він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3, яка також має посвідчення водія категорії «В» (а.с.34) та у власності якої перебуває автомобіль НОМЕР_1, який вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. 19 серпня 2016 року він зранку перебував у церкві в м.Попасна, так як в той було церковне свято «Яблучний Спас», після чого в день почав святкувати це свято, вживаючи спиртні напої, у зв'язку з чим в той день він за кермо автомобіля не сідав. Ввечері того ж дня приблизно о 18 годині він разом із дружиною ОСОБА_3 на належному їй автомобілі та під її керуванням приїхали в гості до його двоюрідного брата ОСОБА_5, який мешкає в будинку АДРЕСА_2, при цьому автомобіль дружина поставила на стоянку біля під'їзду цього будинку, в якому мешкає ОСОБА_5 В гостях вони перебували приблизно до 23 години та стали збиратися додому, але дружина тривалий час не могла знайти ключі від їхньої квартири, у зв'язку з чим вона разом із ОСОБА_6 стали шукати ключі у квартирі останнього, а він, узявши ключі від автомобіля, спустився на вулицю та, відчинивши автомобіль, став шукати ключі від квартири в салоні автомобіля. В цей час він побачив, що позаду його автомобіля зупинився інший автомобіль, з якого вийшло двоє осіб, які були одягнуті в світловідбивачі жилети та зовнішньо не були схожі на працівників поліції, які підійшли до його автомобіля та почали вимагати від позивача, щоб той вийшов з салону автомобіля та надав документи на автомобіль та посвідчення водія, не пояснюючи при цьому причин таких вимог. Не розуміючи, що відбувається, позивач, перебуваючи в салоні автомобіля, закрився з середини. Після чого один з цих двох осіб залишився біля двері водія, а інший через задню ляду проник до автомобіля, пошкодивши при цьому задню ляду та задню полку, де відкрив двері з салону та вдвох витягнули позивача з салону автомобіля і поклали його обличчям до землі. Так як на час цих подій позивач не знав хто та з яких причин намагається вдертися до автомобіля, позивач вголос почав вимагати від цих осіб пояснити їх поведінку та пред'явити посвідчення особи. На що вказані особи почали спілкуватися з позивачем у грубій формі, почали шукати в автомобілі документи і під козирком зі сторони водія вони самостійно витягли технічний паспорт на автомобіль, поліс обов'язкового страхування, а також заволоділи моїм паспортом громадянина України, якій знаходився в районі важелю перемикання передач. Так як автомобіль не рухався та на час цих подій перебував у дворі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2, позивач повторно попросив пояснити такі дії цих осіб та надати для огляду посвідчення поліцейських, на що знову отримав відмову. В цей час він помітив, що у дворі будинку поруч з автомобілем вже перебували інші особи, в тому числі і його дружина ОСОБА_3, які також стали з'ясовувати у працівників поліції причини їх такої поведінки. Але, не дивлячись на такі зауваження з боку оточуючих, працівники поліції, забравши документи на автомобіль, проти волі позивача посадили того до свого автомобілю та повезли до Попаснянської районної лікарні, де він погодився добровільно пройти медичне обстеження для встановлення факту вживання алкоголю. При цьому після проведення такої процедури працівники поліції віддали позивачу документи на автомобіль та паспорт і відпустили. В подальшому позивачу стало відомо, що відносно нього в той вечір працівник поліції Петриченко С.С. склав протокол про начебто вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а також виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.35-36).

Аналогічні за своїм змістом пояснення були надані й свідком ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що 19.08.2016 у вечірній час він перебував в гостях у свого знайомого ОСОБА_8, який мешкає на дев'ятому поверсі в квартирі АДРЕСА_1 (колишня Леніна) в м.Попасна. Приблизно о 23.30 він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли на балкон, де побачили, що у дворі біля під'їзду поруч із автомобілем марки ВАЗ сірого кольору, який простояв біля під'їзду увесь вечір, відбуваються якісь суточки між раніше знайомим йому мешканцем м.Попасна ОСОБА_1, дружині якого належить цей автомобіль, та двома раніше невідомими йому працівниками поліції, при цьому на той час ОСОБА_1 лежав на землі. Після чого працівники поліції посадили ОСОБА_1 до свого автомобіля та поїхали у невідомому напрямку.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду пояснили, що ввечері 19.08.2016 близько о 21 годині ОСОБА_11 зайшла у гості до ОСОБА_12, яка мешкає в будинку АДРЕСА_2. Приблизно о 23 годині ОСОБА_12 зателефонувала її дочка ОСОБА_13, яка повідомила, що у дворі їх будинку біля сусіднього під'їзду невідомі працівники поліції насильно витягнули з автомобілю, який увесь вечір стояв біля цього під'їзду, ОСОБА_1, якого поклали на землю та стали обшукувати автомобіль. Після чого вони відразу вийшли на вулицю, де побачили, що невідомі працівники поліції посадили ОСОБА_1 до свого автомобіля та увезли, а дружина ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишилась біля свого автомобіля.

Враховуючи вищенаведені пояснення позивача та свідків, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документам. Крім того, що зазначені так звані працівники поліції не взяли до уваги мої пояснення, пояснення свідків (свідків, які бачили ці події було достатньо), вони не посилалися на будь які докази по справі, не склали на місці протокол та взагалі не зазначили про наявність доказів по адміністративній справі.

Крім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбачених ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства України, суд зазначає, що відповідачем по справі, окрім постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та письмових заперечень, не було надано на адресу суду будь-яких інших доказів на підтвердження факту скоєння позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Разом з тим суд зазначає, що крім повної відсутності доказової бази, в постанові серії ПС2 №788420 (а.с.36) зазначені досить суперечливі дані, що не відповідають фактичним обставинам справи. Так, в графі «(місце розгляду справи)» зазначено «м. Попасна вул. Піонерська»; в графі «(місце скоєння адміністративного правопорушення)» зазначено « м.Попасна вул. Первомайська», хоча фактично автомобіль знаходився по вул. Миру у дворі будинку №151 в м. Попасна.

Також суд приймає до уваги як додатковий доказ, й постанову Попаснянського районного суду від 24 жовтня 2016 року про повернення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП для належного оформлення (а.с.37). При цьому під час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що в протоколі про вчинене правопорушення місцем вчинення зазначено м.Первомайськ, яке починаючи з липня 2014 року знаходиться на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України. Крім того, в протоколі зазначено, що після складення відносно ОСОБА_1 цього протоколу керування автомобілем НОМЕР_1 було передано власнику цього автомобіля ОСОБА_4, хоча ОСОБА_1 було надано на адресу суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4, який помер 10 вересня 2012 року.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд зазначає, що згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи встановлені фактичні обставини по справі, суд вважає, що при таких обставинах в діях позивача відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. У зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи справу таким чином судом враховується, що позивач звільнений від сплати судових витрат у встановленому порядку, а ст.94 КАС України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі викладеного, ст.ст.247,284,292,293 КУАП, керуючись ст.ст.71,86,158-163,186 КАС України, суд -

Постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до молодшого інспектора Лисичанської роти ДПС Головного управління Національної поліції в Луганській області Петриченка Сергія Сергійовича про визнання неправомірними дій інспектора ДПС та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії молодшого інспектора Лисичанської роти ДПС Головного управління Національної поліції в Луганській області Петриченка Сергія Сергійовича щодо складання 19 серпня 2016 року постанови серії ПС2 №788420 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Постанову серії ПС2 №788420 від 19 серпня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити на адресу відповідача для повідомлення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її оголошення або з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський районний суд Луганської області.

Суддя: В.А.Закопайло