Справа № 813/1485/16
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Справа № 876/5939/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Лещук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 року в адміністративній справі № 813/1485/16 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування актів та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та, з уточненням позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУ НП у Львівській області), що полягають в кваліфікації в пункті 2 Висновку службового розслідування за фактом отримання колишнім дільничним інспектором Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління МВС України у Львівській області (далі - РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області) ОСОБА_2 тілесних ушкоджень при виконання службових обов'язків від 16.03.2016 року, складеному ГУ НП у Львівській області, обставини отримання дільничим інспектором Фединцем І.І. 11.03.2004 року тілесних ушкоджень як таких, що отримані під час проходження служби, а також, що полягають у посиланні в пункті 2 Висновку службового розслідування за фактом отримання колишнім дільничним інспектором Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 тілесних ушкоджень при виконання службових обов'язків від 16.03.2016 року, складеному ГУ НП у Львівській області на те, що у процесі проведення службового розслідування не надавалось здобути жодного документального підтвердження щодо отримання вказаних тілесних ушкоджень при виконання службових обов'язків;

- скасувати акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 11.03.2004 року, від 30.03.2016 року за формою Н-5*, складений Галицьким ВП ГУ НП у Львівській області;

- скасувати акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 30.03.2016 року за формою НТ*, складений Галицьким ВП ГУ НП у Львівській області;

- зобов'язати ГУ НП у Львівській області повторно провести службове розслідування за фактом отримання колишнім дільничним інспектором Галицького ВП ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 тілесних ушкоджень при виконанні службових обов'язків, що мали місце 11.03.2004 року о 19 год. 00 хв. в під'їзді будинку № 1 по вул. Зерновій в м.Львові біля входу на дільничний пункт міліції, та повторно провести розслідування нещасного випадку, що мав місце з колишнім дільничним інспектором Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 11.03.2004 року о 19 год. 00 хв. в під'їзді будинку № 1 по вул. Зерновій в м.Львові біля входу на дільничний пункт міліції, та оформити його у відповідності з вимогами Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 року № 1346.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що насправді тілесні ушкодження були отримані ним при виконанні службових обов'язків, у зв'язку з чим висновки відповідача щодо кваліфікації отриманих ним тілесних ушкоджень як таких, що отримані під час проходження служби, є необгрунтованими та незаконними.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржило ГУ НП у Львівській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції є необ'єктивним, необгрунтованим та незаконним, ухвалене на підставі неповно і всебічно з'ясованих обставин у справі, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що ОСОБА_2 не проходив службу в ГУ НП у Львівській області, тому відповідач є неналежним і суд незаконно зобов'язав відповідача до вчинення дій, які не відносяться до його компетенції. Також, ГУ НП у Львівській області жодних прав позивача не порушило й діяло на підставі чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 з 1997 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на посаді дільничного інспектора міліції Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області.

11.03.2004 року позивач ніс службу відповідно до п.6.15 Розділу 6 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України № 1212 від 20.10.2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1031/8352, 11.11.2003 року (що був чинним станом на той час), яким установлювались приймальні дні населення на кожній дільниці, перебуваючи у вечірній час з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. на прийомі громадян на дільничному пункті міліції по вул.Зерновій, 1 в м.Львові.

Під час несення служби позивач почувши, що хтось зайшов в під'їзд будинку за цією адресою і коли вийшов з кабінету, побачив невідомого громадянина, який справляв природні потреби в під'їзді будинку.

Позивач зробив зауваження невідомому громадянину щодо вчинення ним вказаних дій, у відповідь на що останній відреагував агресивно, виражався нецензурною лайкою і наніс ОСОБА_2 декілька ударів в область голови, від чого ОСОБА_2 впав і втратив свідомість.

Невідомий громадянин з місця правопорушення втік і надалі встановити його особу не вдалося.

Свідком цієї події став громадянин ОСОБА_6, який в той самий час, коли позивач робив зауваження вказаному невідомому громадянину, заходив у під'їзд будинку.

Надалі, 13.03.2004 року позивача було доставлено до лікарні УМВС у Львівській області за адресою: м.Львів, вул. Замарстинівська, 233.

Відповідно до записів в медичній картці стаціонарного хворого № 259, позивачу поставлений діагноз «Струс головного мозку. Забій м'яких тканин голови, ВСД по гіпертонічному типу».

На лікуванні в лікарні позивач пробув з 13.03.2004 року по 02.04.2004 року та відповідно до листка непрацездатності № 91 від 02.04.2004 року був звільнений від виконання службових обов'язків з 13.03.2004 року по 02.04.2004 року через настання непрацездатності у зв'язку з нещасним випадком, пов'язаним з виконанням службових обов'язків.

26.02.2016 року позивач звернувся до УКЗ ГУ НП у Львівській області із письмовою заявою, у якій просив провести службове розслідування за фактом отримання ним вищевказаних тілесних ушкоджень під час виконання службових обов'язків по охороні громадського порядку по боротьбі зі злочинністю, що мало місце 11.03.2004 року.

Згідно з пунктом 2 Висновку службового розслідування за фактом отримання дільничним інспектором Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області майором міліції ОСОБА_2 тілесних ушкоджень при виконанні службових обов'язків від 16.03.2016 року: «Обставини отримання дільничним інспектором Галицького РВ ГУМС України у Львівській області старшим лейтенантом ОСОБА_2 11.03.2004 року тілесних ушкоджень в вигляді «Струс головного мозку, забій м'яких тканин голови, ВСД по гіпертонічному типу» необхідно кваліфікувати як такі, що отримані ним під час проходження служби, тому що в процесі службового розслідування не надалось здобути жодного документального підтвердження щодо отримання вказаних тілесних ушкоджень при виконанні службових обов'язків».

У ході цього службового розслідування були письмово опитані ОСОБА_2 та ОСОБА_6, які пояснили та вказали, що 11.03..2004 року у вечірній час по вул.Зерновій, 1 в м. Львові в під'їзді будинку біля входу в дільничний пункт міліції в час прийому громадян невідомий громадянин, який здійснював дрібне хуліганство, на зауваження позивача заподіяв останньому тілесні ушкодження.

На підставі висновку службового розслідування, Галицьким ВП ГУНП у Львівській області було проведено розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що сталося 11.03.2004 року, за результатами якого комісією Галицького ВП ГУНП у Львівській області складено Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 11.03.2004 року від 30.03.2016 року за формою Н-5*.

У цьому акті комісія зробила висновок про те, що майор міліції ОСОБА_2 одержав травму в період проходження служби.

Після цього, комісією Галицького ВП ГУНП у Львівській області було складено Акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 30.03.2016 року за формою НТ*, у якому комісія зробила висновок про те, що нещасний випадок стався в період проходження служби.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що дослідженими у справі доказами, зокрема, медичною карткою стаціонарного хворого № 229, поясненнями свідків, підтверджується факт отримання позивачем тілесних ушкоджень на робочому місці під час здійснення прийому громадян, тобто під час виконання своїх безпосередніх службових обов'язків, передбачених статтею 10 Закону України «Про міліцію» (забезпечення громадського порядку, виявлення та припинення адміністративних правопорушень), внаслідок припинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що відповідно до п.п.3.9, 3.10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України повинно кваліфікуватися як нещасний випадок, що трапився при виконанні службових обов'язків.

Разом з тим, комісією при проведенні службового розслідування неповно з'ясовано усі фактичні обставин справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, зокрема поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_6, не враховано що тілесні ушкодження позивач отримав під час виконання службових обов'язків по охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю, а тому вказаний оскаржуваний висновок службового розслідування є незаконним та необґрунтованим а акти розслідування складені на підставі вказаного висновку підлягають скасуванню.

Окрім того, той факт, що ОСОБА_2 звернувся за медичною допомогою тільки 13.03.2014 року, не спростовує пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про те, що позивач отримав тілесні ушкодження 11.03.2004 року біля дільничного пункту міліції під час виконання ним своїх службових обов'язків по охороні громадського порядку.

Службові особи відповідача ніяк не мотивують того, як саме час звернення позивача за медичною допомогою впливає на кваліфікацію цих тілесних ушкоджень, як таких, що отримані під час проходження служби, чи при виконанні службових обов'язків.

Також, факт отримання позивачем тілесних ушкоджень 11.03.2004 року біля дільничного пункту міліції під час виконання ним своїх службових обов'язків по охороні громадського порядку підтвердили допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджено наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 січня 2003 року за № 83/7404 (надалі - Порядок).

Згідно із пунктом 2.1 Порядку розслідуванню підлягають, зокрема, раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше (далі - нещасні випадки).

Пунктом 2.2 Порядку передбачено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Відповідно до пункту 3.9 Порядку комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків», зокрема, якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час.

Згідно із пунктом 3.10 Порядку Комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов'язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків», якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався, зокрема, за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов'язані з виконанням службових обов'язків (пункт 3.11 Порядку).

Відповідно до пункту 3.12 Порядку до першого примірника акта розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (далі - акт розслідування нещасного випадку) долучаються: акт за формою Н-1* (НТ*), пояснення свідків, потерпілого, витяги з нормативних документів, схеми, фотографії та інші документи, що характеризують місце події (робоче місце), стан технічних засобів (транспорту, устаткування, апаратури тощо), діагноз травми, медичний висновок щодо втрати здоров'я потерпілим у результаті нещасного випадку (у тому числі поранення), а в разі необхідності - також висновок щодо наявності в його організмі алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин.

Пунктом 3.19 Порядку визначено, що нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 230 від 12.03.2013 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 541/23073 від 02.04.2013 року, виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, зокрема: викликати осіб рядового і начальницького складу, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, і одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування; отримувати та збирати згідно із законодавством України матеріали, що стосуються службового розслідування, у тому числі від інших органів державної влади та місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, за запитом начальника, який призначив службове розслідування, чи інших уповноважених осіб.

Він зобов'язаний, зокрема: дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування. Окрім цього, виконавець (голова, члени комісії), який (які) проводив (ли) службове розслідування, є відповідальним (и) за повноту, усебічність і об'єктивність висновку службового розслідування та не повинен (ні) допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Як видно із матеріалів справи, службове розслідування нещасного випадку, що стався із позивачем під час проходження служби в органах внутрішніх справ, у 2004 році проведене не було. Однак, за заявою позивача таке було проведено у 2016 році. За результатами службового розслідування встановлено, що тілесні ушкодження необхідно кваліфікувати як такі, що отримані ним під час проходження служби, тому що в процесі службового розслідування не надалось здобути жодного документального підтвердження щодо отримання вказаних тілесних ушкоджень при виконанні службових обов'язків.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що комісія з розслідування нещасного випадку дійшла передчасного висновку про те, що нещасний випадок отриманий не при виконанні службових обов'язків, оскільки при цьому не було надано належної оцінки усім наявним доказам, в тому числі, медичним матеріалам, нормативним матеріалам, які регулювали службову діяльність позивача (зокрема, прийом громадян), поясненням позивача, свідка ОСОБА_6, не опитані як свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про яких позивач повідомляв посадових осіб відповідача; не обгрунтовано належним чином кваліфікацію нещасного випадку згідно із приписами Порядку (зокрема, чи припиняв позивач протиправні дії невстановленої особи щодо вчинення тим дрібного хуліганства і чи пов'язане з цим отримання позивачем тілесних ушкоджень) та з яких підстав відкинуто доводи позивача щодо отримання тілесних ушкоджень при виконанні службових обов'язків.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на свою неналежність як відповідача, з огляду на правову позицію Верховного суду, висловлену, зокрема, в постановах від 16 жовтня 2012 року в справі № 21-267а12 та від 04.03.2014 року у справі № 21-8а14, згідно з якими державна установа (організація) не може бути ліквідована без правонаступника. Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв'язку з цим при вирішенні спорів судам належить з'ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: припинено виконання функцій ліквідованого органу чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

У Законі України «Про Національну поліцію», постанові Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730 чи інших нормативно-правових актах не зазначено про відмову держави від виконання завдань та функцій, які були покладені на органи міліції.

Таким чином, в даному випадку фактично мала місце реорганізація зазначеного правоохоронного органу, оскільки відповідна функція держави ліквідована не була.

Зазначене правонаступництво підтверджується також, зокрема, аналогічністю завдань міліції і поліції, встановлених статтею 3 Закону України «Про міліцію» та статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію».

Погоджуючись частково із висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції частково перебрав на себе дискреційні повноваження відповідача, тому постанову суду першої інстанції необхідно скасувати і прийняти нове рішення, яким визнати протиправними і скасувати акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 30.03.2016 року за формою Н-5* та акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 30.03.2016 року за формою НТ*, які були складені Галицьким ВП ГУ НП у Львівській області, а також зобов'язати відповідача повторно провести службове розслідування за фактом отримання позивачем тілесних ушкоджень та оформити його у відповідності з вимогами законодавства.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є частково суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 року в адміністративній справі № 813/1485/16 скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними і скасувати акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 11.03.2004 року від 30.03.2016 року за формою Н-5* та акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 30.03.2016 року за формою НТ*, які були складені Галицьким ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно провести службове розслідування за фактом отримання колишнім дільничним інспектором Галицького ВП ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, що мали місце 11.03.2004 року о 19 год. 00 хв., повторно провести розслідування цього нещасного випадку та оформити їх у відповідності з вимогами законодавства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Постанова складена у повному обсязі 31 жовтня 2016 року.