Справа № 2а-2995/12/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про стягнення середнього заробітку за час затримки

виконання судового рішення

02 листопада 2016 року справа № 2а-2995/12/1370

зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Потабенко В.А.

судді Сакалоша В.М.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника відповідача Краснопольської Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за заявою ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС, Державної митної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці, Державної митної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Львівського окружного адміністративного суду від №236-Р від 08.07.2016 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» після автоматизованого розподілу для розгляду справи визначено суддю Гулика А.Г.

Ухвалою від 02.11.2016 на підставі ст.55 Кодексу адміністративного судочинства України суд допустив заміну відповідача у справі Львівської митниці його правонаступником - Львівською митницею ДФС.

Заява мотивована тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 у справі № 2а-2995/10/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2013 у справі №178798/12/9101, визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 549-к від 19.03.2012, поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Краковець» Львівської митниці, стягнено з Львівської митниці на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.03.2012 по 26.09.2012 в сумі 19423,80 грн., рішення суду в частині поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення середнього заробітку за один місяць звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.04.2016 у справі №К/800/27561/13 касаційні скарги Львівської митниці та ДМСУ залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2013 - без змін. Позивач зазначає, що її поновлено на роботі відповідно до наказу №971-к від 10.06.2013 з 21.03.2012, але не виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, який утворився у зв'язку з невиконанням відповідачем постанови Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 у справі №2а-2995/12/1370. З урахуванням заяви від 01.11.2016 позивач просить суд стягнути з Львівськї митниці ДФС на її користь середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду з 27.09.2012 по 18.06.2013 в розмірі 9475,29грн. з врахуванням всіх обов'язкових платежів та зборів, які підлягають відрахуванню із заробітної плати.

Відповідач Львівська митниця ДФС подала до суду заперечення на заяву позивача, в яких просила суд відмовити в задоволенні заяви. Заперечення обґрунтовані тим, що Львівська митниця ДФС не могла поновити позивача на роботі без відповідного наказу Державної митної служби України.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату і місце розгляду справи. Проте, представник позивача подала клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Представник відповідача Львівської митниці ДФС в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечила з підстав, викладених в запереченнях на заяву. Просила в задоволенні заяви відмовити повністю.

Відповідач Державна митна служба України явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце проведення судового засідання. Клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши заяву позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, суд дійшов до висновку, що вказану заяву необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 у справі №2а-2995/10/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2013 у справі №178798/12/9101, визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 549-к від 19.03.2012, поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Краковець» Львівської митниці, стягнено з Львівської митниці на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.03.2012 по 26.09.2012 в сумі 19423,80 грн., рішення в частині поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення середнього заробітку за один місяць звернуто до негайного виконання.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.04.2016 у справі №К/800/27561/13 касаційні скарги Львівської митниці та ДМСУ залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2013 - без змін.

Суд встановив, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 у справі №2а-2995/10/1370 в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді виконана відповідачем 10.06.2013, а саме наказом Державної митної служби України №971 -к «По особовому складу митних органів» ОСОБА_3 поновлено на посаді з 21.03.2012.

З огляду на затримку у виконанні судового рішення, позивач звернувся до суду з заявою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача Львівської митниці ДФС середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення суд виходив з такого.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, або, яке належить виконати негайно, відповідно до ч.2 ст.257 КАС України є підставою для його виконання.

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, або, яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, відповідно до ч.1 ст. 258 КАС України видається один виконавчий лист.

Статтею 5 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, що держава гарантує працездатним громадянам України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" відповідно до правил ст. 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно з ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, який прийняв рішення про звільнення працівника.

Таким чином, рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ, розпорядження про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. Обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Суд зазначає, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Вказана позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 23.06.2015 у справі №2а-3138/10/0370.

Суд встановив, що наказом Державної митної служби України від 10.06.2013 №971-к «По особовому складу митних органів» на виконання допущеної до негайного виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012, позивача ОСОБА_3 поновлено на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 21.03.2012 .

Отже, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Краковець» Львівської митниці виконана відповідачем лише 10.06.2013. Крім цього, за період після прийняття постанови суду про поновлення позивача на роботі по день її поновлення, не виплачено заробітну плату за час затримки виконання судового рішення.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 (справа «Жовнір проти України»). Суд зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за невиконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Суд зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника здійснюється згідно з ст. 236 КЗпП України, у якій визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Суд встановив, що згідно з постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 №2а-2995/12/1370 відповідачем виплачено ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу по день постановлення рішення судом першої інстанції по справі, тобто по 26.09.2012 включно в сумі 19423,80грн. Вказана обставина визнається сторонами.

Суд також враховує, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 у справі про поновлення ОСОБА_3 на посаді, яка підлягає негайному виконанню, виконана відповідачем із затримкою, лише 10.06.2013.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов до висновку, що відповідачі допустили затримку виконання судового рішення, що підлягало негайному виконанню та в такий спосіб порушила охоронювані КЗпП України права ОСОБА_3 Тому, права, поновленої судом на роботі ОСОБА_3, необхідно відновити у передбачений ст.236 КЗпП України спосіб - шляхом стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

При виплаті позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду Львівській митниці ДФС необхідно вирахувати всі обов'язкові платежі та збори.

Згідно з п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час невиконанням рішення про поновлення на роботі, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Згідно з довідкою Львівської митниці ДФС від 18.10.2016 №13-70-05/40-268 середньоденний заробіток ОСОБА_3 становить 147,15грн. з врахуванням податків та зборів.

Суд встановив, що тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_3, зумовленого невиконанням постанови Львівського окружного адміністративного суду, становить 176 дні (з 27.09.2012 по 09.06.2013), що також підтверджується розрахунком середньої заробітної плати, проведеного Львівською митницею ДФС

Тому, виходячи з наведеного, враховуючи кількість робочих днів (176), середній заробіток за період з 27.09.2012 по 09.06.2013 становить 25898,40грн. (176 робочих днів х 147,15грн.) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Разом з цим, суд враховує, що за період з вересня 2012 року по червень 2013 року позивач отримала допомогу по безробіттю в Мостиському районному центрі зайнятості в розмірі 17306,01грн., що підтверджується довідкою Мостиського відділення Городоцької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 20.10.2016 №2296/0801 (том 2, а.с.149) та довідкою Мостиського районного центру зайнятості №6430 від 15.09.2016 (том 2, а.с. 141). Вказана обставина визнається сторонами.

З огляду на наведене, суд вважає, що сума, яка підлягає виплаті позивачу за час затримки виконання судового рішення (25898,40грн.), підлягає зменшенню на розмір допомоги по безробіттю, виплаченої ОСОБА_3 Мостиським районним центром зайнятості (17306,01грн.).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що з Львівської митниці ДФС на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, зумовленого затримкою у виконанні постанови суду про поновлення її на посаді, за період з 27.09.2012 по 09.06.2013 в розмірі 8592,39грн. (25898,40грн. - 17306,01грн.) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

При цьому, суд вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду по 18.06.2013, оскільки, як вже зазначалось, працівник вважається поновленим на посаді з моменту прийняття відповідного наказу, а не з моменту ознайомлення працівника з наказом. Таким чином, позивач поновлена на посаді згідно з наказом від 10.06.2013, а не з моменту ознайомлення її з наказом 18.06.2013.

В цьому контексті суд зазначає, що в разі відмови Львівської митниці ДФС у виплаті заробітної плати після прийняття наказу про поновлення на посаді, позивач має право звернутись з відповідним позовом до суду про стягнення невиплаченої заробітної плати за період, починаючи з 10.06.2013.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заяву позивача про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС, Державної митної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу необхідно задовольнити частково лише в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в сумі 8592,39грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до норм ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 236 Кодексу законів про працю України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС, Державної митної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за час затримки виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 26.09.2012 у справі №2а-2995/12/1370 за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС, Державної митної служби України про скасування наказу, поновлення на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.09.2012 по 09.06.2013 в сумі 8592 (вісім тисяч п'ятсот дев'яносто дві) грн. 39 коп. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Судові витрати стягненню із сторін не підлягають.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали суду складений і підписаний 07 листопада 2016 року.

Головуючий суддя А.Г. Гулик

Суддя В.А. Потабенко

Суддя В.М. Сакалош