Справа № 815/4328/16
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4328/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача АТ «Ощадбанк» про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивач просить: зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити необхідні дії для відшкодування коштів ОСОБА_1 за вкладом в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: затвердити зміни (доповнення) до Загального реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «ЗЛАТОБАНК» із включенням даних ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «ЗЛАТОБАНК», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, передати до банку-агента АТ «ОЩАДБАНК» інформацію про ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та перерахувати до банку-агенту АТ «ОЩАДБАНК» гарантовану суму відшкодування, необхідну для виплати коштів ОСОБА_1 як вкладнику ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2016р. у справі № 815/4335/15, яка набрала законної сили, задоволено його позов та зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Златобанк ОСОБА_2 включити дані ОСОБА_1 до повного переліку вкладників ПАТ Златобанк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Златобанк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому, позивач звертає увагу, що судовими рішеннями, що набрали законної сили, підтверджено право позивача на відшкодування коштів за вкладом, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Златобанк здійснено всі необхідні дії, однак Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ухиляється від свого основного обовязку та не здійснює відшкодування коштів вкладнику банку у встановленому порядку.

Від відповідача до суду надійшли заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 52-53).

До судового засідання зявився представник позивача.

Відповідач та третя особа до судового засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у звязку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2015 року у справі № 815/4335/15, крім іншого, зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 включити дані ОСОБА_1 до повного переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Златобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2016 р. постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2015 року у справі № 815/4335/15 залишено без змін.

28.03.2016р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві на підставі виконавчого листа № 815/4335/15, виданого 01.03.2016р. Одеським окружним адміністративним судом, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50627336 (а.с. 18-19).

13.04.2016р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 надіслано лист начальнику відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, в якому зазначено, що 21.03.2016р. (вих. № 713) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надано пропозиції зі змінами до переліку вкладників, що мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, щодо ОСОБА_1. Рішення Фонду щодо затвердження переліку очікується. (а.с. 20).

24.06.2016р. на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направлено адвокатські запити, в яких адвокат просив надати наступну інформацію: чи були включені дані ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Златобанк» за рахунок коштів Фонду, чи було затверджено виконавчою дирекцією Фонду загальний реєстр вкладників ПАТ «Златобанк»; чи було передано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до банку-агента загальний реєстр вкладників ПАТ «Златобанк» із змінами про включення до реєстру даних ОСОБА_1; чи було Фондом гарантування вкладів фізичних осіб здійснено перерахування до банку-агента гарантованої суми позивача, як вкладника ПАТ «Златобанк» (а.с. 21-22).

06.07.2016р. (вих. №97-29129/16) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, розглянувши адвокатські запити від 24.06.2016р. (зареєстровані Фондом 01.07.2016р. (вх. №№27187/16, 27230/16), повідомив, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» подано додаткову інформацію по вкладниках, що мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, серед яких, в тому числі ОСОБА_1 (а.с. 23).

05.08.2016р. представником позивача до АТ «Ощадбанк» направлено адвокатський запит щодо підтвердження факту перерахування коштів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом в АТ «Златобанк» (а.с. 24-25).

16.08.2016р. (вих. № 18-03/12636/1) за результатами розгляду вказаного адвокатського запиту листом філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомлено, що ОСОБА_1 не зазначений у реєстрах та гарантовані суми відшкодування для виплати йому перераховано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не було (а.с. 26).

Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду було не затвердження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру вкладників щодо включення ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Однак суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд не погоджується з висновками Верховного суду України стосовно того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на всі спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, викладеними у постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 р. справа № 826/2043/15, з огляду на наступні доводи.

Предметом спору по цій справі є зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити необхідні дії для відшкодування коштів ОСОБА_1 за вкладом в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме: затвердити зміни (доповнення) до Загального реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «ЗЛАТОБАНК» із включенням даних ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «ЗЛАТОБАНК», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, передати до банку-агенту АТ «ОЩАДБАНК» інформацію про ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та перерахувати до банку-агенту АТ «ОЩАДБАНК» гарантовану суму відшкодування, необхідну для виплати коштів ОСОБА_1 як вкладнику ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В статті 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" закріплено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання банку неплатоспроможним (банкрутом) застосовується в частині, що не суперечить нормам Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до ст.77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк може бути ліквідований за рішенням власників банку або у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію з власної ініціативи у разі, якщо:

1) виявлено, що документи, надані для отримання банківської ліцензії, містять недостовірну інформацію;

2) банк не виконав жодної банківської операції протягом року з дня отримання банківської ліцензії;

3) встановлено систематичне порушення банком законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Національний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду.

Порядок відкликання банківської ліцензії у банку, що ліквідується за ініціативою власників, визначається нормативно-правовими актами Національного банку України.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.

Крім того, згідно ст. 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність" ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо Національний банк України після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного.

Власники банку мають право розпочати процедуру ліквідації банку за рішенням загальних зборів лише після надання на це згоди Національним банком України та за умови відкликання банківської ліцензії.

Якщо банк, який ліквідується за ініціативою власників, віднесено Національним банком України до категорії проблемних або неплатоспроможних, Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вживають щодо нього заходи, передбачені цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідачем по даній справі є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на предмет спору та правовий статус відповідача у справі, спірні правовідносини та межі повноважень відповідача визначені спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 3 Закону України № 4452-VI від 23.02.2012 року "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Відповідно до ст.2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб з подальшими змінами, проблемний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії проблемних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність" і нормативно-правовими актами Національного банку України; неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

За цим законом система гарантування вкладів фізичних осіб, це сукупність відносин, що регулюються цим Законом, суб'єктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Ліквідація банківської установи є спеціальною санкцією, заходом впливу, застосовуваної Національним банком України до комерційних банків - порушників банківського законодавства.

Відповідно до ст. 44 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Частина 5 цієї статті передбачає, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Крім того, відповідно до ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» держава в особі Міністерства фінансів України або в особі банку, у якому держава володіє часткою понад 75 відсотків (крім санаційного банку) (далі - державний банк), має право брати участь у виведенні з ринку неплатоспроможного банку, що відповідає критеріям, визначеним Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Виведення неплатоспроможного банку з ринку за участі держави здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та/або за рахунок коштів державного банку.

Рішення про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку приймає Кабінет Міністрів України у визначеному ним порядку за пропозицією Національного банку України, у якій зазначається мінімальний необхідний обсяг участі держави в капіталізації неплатоспроможного банку, розрахований на основі відповідного висновку незалежного аудитора.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що до компетенції адміністративних судів віднесено спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з наведеного до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Така ж сама позиція була викладена у п.25 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013р. «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», в якому зазначено що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно 3акону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до ст.48 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначені повноваженнія Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а саме:

1. Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:

1) здійснює повноваження органів управління банку;

2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб;

5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх;

7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обовязковому зберіганню;

8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

9) здійснює відчуження активів та/або зобовязань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобовязань перед банком).

2. Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку.

3. Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

4. Фонд має право залучати до своєї роботи інших осіб, оплата праці яких здійснюється за рахунок банку, що ліквідується, у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду.

5. Фонд має право здійснювати реструктуризацію кредитної заборгованості на строк, що не перевищує строк ліквідації банку.

Іншою статтею цього закону, а саме ст.49 3акону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено перелік заходів з підготовки задоволення вимог кредиторів, а саме:

1. Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

2. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

3. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

4. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

5. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_3 сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

6. Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

7. Фонд зобовязаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам.

8. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Таким чином, оскільки вимоги Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб суперечать вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ці закони є спеціальними законами по відношенню до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вони чітко встановлюють процедуру ліквідації банків Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а не через процедуру банкрутства, тому віднесення цієї категорії спорів до підвідомчості господарських судів, на думку суду є помилковим.

Частиною 2 ст.1 Господарського процесуального кодексу в якій встановлена можливість звернення до господарського суду фізичної особи, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, лише у випадках передбачених законодавчими актами України, а саме по корпоративним спорам та справам про банкрутство.

Предметом цієї справи є вимоги про зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчинити певні дії.

Позивач не звертає позовних вимог до банку та не заявляє будь-яких вимог щодо банкрутства банку, який у таких спорах є стороною.

У зазначених правовідносинах спір виник між фізичною особою та Фондом (юридичною особою публічного права, яка виконує делеговані повноваження), а тому за своєї суттю він є публічно-правовим.

З огляду на зазначені вище вимоги законодавства, суд вважає, що враховуючи предмет позову, суб?єктний склад учасників спору та вимоги Законів України "Про банки і банківську діяльність" та Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч.8 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Відповідач у письмових заперечення наголошував, що на офіційному веб-сайті Фонд гарантування розмістив наступні оголошення щодо здійснення виплат вкладникам Банку:

20.04.2015 р. про те, що з 21.04.2015 р. ПАТ "ЗЛАТОБАНК" починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 14.02.2015 р. включно та за договорами банківського рахунку;

28.04.2015 р. про те, що з 29.04.2015 р. ПАТ "ЗЛАТОБАНК" здійснює виплати вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 15 квітня 2015 р. включно, а також продовжуються виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився раніше, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки);

19.05.2015 р. про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування фізичних осіб рішення. № 99 від 13.05.2015 р "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", із змінами внесеними згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду № 100 від 18.05.2015р., Фонд розпочинає виплати коштів вкладів даного банку з 20.05. 2015 р. до 01.07.2015 р.;

21.07.2015 р. про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 153 від 09.07.2015р., Фонд здійснює виплати гарантованої суми відшкодування відповідно до Реєстру переказів вкладникам, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду з 21.07.2015 р. до 31.08.2015 р. включно.

З урахуванням наведеного, відповідачем акцентовано увагу, що виплати вкладникам ПАТ "ЗЛАТОБАНК" гарантованих сум відшкодування закінчились 31.08.2015 р. Водночас, 01.09.2015 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив вкладників ПАТ «ЗЛАТОБАНК» про відшкодування коштів вкладникам ПАТ «ЗЛАТОБАНК», які не звернулися до банку-агента Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в період з 21.07.2015 р. до 31.08.2015 р. здійснюватимуться за результатами розгляду індивідуальних письмових звернень до Фонду.

У письмових запереченнях відповідач зазначає, що позивач не міг отримати гарантовану суму відшкодування, оскільки у переданому уповноваженою особою Переліку вкладників інформація про позивача відсутня, у зв'язку з чим дані про позивача не могли бути враховані при складанні та затвердженні Загального реєстру Фондом гарантування.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» 20.07.2016 р. (вих. №1535) надіслано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пропозиції зі змінами до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, в т.ч. стосовно позивача (додаток 1) (а.с. 55-56).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1484 від 11.08.2016 р. затверджено зміни та доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «Златобанк» (а.с.57-58).

При цьому, як зазначено відповідачем, за наслідками прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 1484 від 11.08.2016 р. позивач включений до загального Реєстру вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, на гарантовану Фондом суму відшкодування у розмірі 200 000 грн., і може отримати зазначену виплату лише за індивідуальним зверненням до Фонду.

Так, згідно п.п. 8, 9 Положення № 14 виплата сум відшкодування спадкоємцям здійснюється за результатами розгляду їх індивідуальних звернень.

Виплата сум відшкодування особам, які внаслідок їх неявки або з інших причин (вкладники, реквізити яких у Загальному реєстрі відмінні від реквізитів їх документів тощо) не одержали кошти протягом строку виплат за частиною Загального реєстру, здійснюється за Реєстрами переказів, сформованими за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду.

Розрахунок суми відшкодування, що сплачується спадкоємцям вкладника, здійснюється в межах суми відшкодування, що належала цьому вкладнику.

Для отримання коштів за результатами розгляду індивідуального звернення до Фонду вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування. Рекомендована форма заяви наведена в додатку 6 до цього Положення.

До заяви додаються:

копія паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, - з інформацією про прізвище, ім'я, по батькові, серію, номер, найменування або код органу, що видав документ, дату видачі;

копія документа, виданого контролюючим органом, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, або копія сторінки паспорта, у якому контролюючим органом зроблено відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Заяви про виплату гарантованої суми відшкодування розглядаються у строк, що не перевищує трьох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву від 29.05.2015р., рекомендована форма якої наведена в додатку 6 до Положення № 14, додавши при цьому копії документів, перелік яких наведено в п.9 Положення № 14. Зазначену заяву отримано відповідачем 05.06.2016р. (а.с. 60-61).

Відповідно до розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012р. (далі Положення № 14), Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Відповідно до п.п.4, 6, 7 розділу ІІІ Положення № 14 на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Виплати здійснюються через банки-агенти на підставі укладених з ними договорів. Після закінчення виплат банком-агентом відшкодувань за частиною Загального реєстру та надання звіту про виплати виконавча дирекція Фонду приймає рішення про подальші виплати вкладникам.

Так, на сайті Фонду 19.05.2015р. було розміщено інформацію, що у звязку з прийняттям виконавчою дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 99 від 13.05.2015р. «Про початок процедури ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» із змінами внесеними згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду № 100 від 18.05.2015р., Фонд з 20.05.2015р. розпочинає виплати коштів вкладникам банку. Для отримання коштів вкладники АТ «ЗЛАТОБАНК» з 20.05.2015р. до 01.07.2015р. включно можуть звернутися до установ банку-агента Фонду АТ «Ощадбанк».

Вирішуючи спір, суд враховує, що при складанні Загального реєстру, Фонд використовує виключно інформацію, що наявна у переданому уповноваженою особою Переліку вкладників. Законодавство не покладає обов'язок на Фонд врахувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку вкладників.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

За своєю правовою природою бездіяльність - це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

При цьому, суд зазначає, що безпідставність встановлення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 нікчемності правочину між позивачем та АТ «Златобанк», встановлено постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2015 року у справі № 815/4335/15, яка набрала законної сили 23.02.2016 року, а отже встановлені обставини не підлягають доведенню відповідно до статті 72 КАС України. На виконання вищезазначеної постанови Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, який має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, однак відповідачем у встановленому порядку не вжито всіх заходів щодо відшкодування ОСОБА_1 коштів як вкладнику ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та не доведено правомірності невжиття таких заходів.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню шляхом зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб передати до банку-агента АТ «ОЩАДБАНК» інформацію про ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та перерахувати до банку-агенту АТ «ОЩАДБАНК» гарантовану суму відшкодування, необхідну для виплати коштів ОСОБА_1 як вкладнику ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При прийнятті рішення суд враховує, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1484 від 11.08.2016 р. затверджено зміни та доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «Златобанк» (згідно додатку 1 за № 30892 значиться ОСОБА_4), в звязку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в частині позовних вимог щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни (доповнення) до Загального реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «ЗЛАТОБАНК» із включенням даних ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «ЗЛАТОБАНК», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає необхідним при розподілі судових витрат стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 128, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб передати до банку-агенту АТ «ОЩАДБАНК» інформацію про ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та перерахувати до банку-агента АТ «ОЩАДБАНК» гарантовану суму відшкодування, необхідну для виплати коштів ОСОБА_1 як вкладнику ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Самойлюк Г.П.