Справа № 826/25148/15
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: заступник начальника відділу оцінки та перспективного розвитку майнових відносин ОСОБА_3, заступник директора Департаменту комунальної власності ОСОБА_4, перший заступник директора Департаменту комунальної власності ОСОБА_5 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом про:

визнання протиправними дій посадових осіб Департаменту комунальної власності виконавчого органу КМР (КМДА), а саме:

заступника начальника відділу оцінки і перспективного розвитку майнових відноси ОСОБА_3, який проводив рецензії звіту станом на 31.01.2014 та 31.07.2014;

заступника директора Департаменту комунальної власності виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_4 щодо листів від 18.06.2014 року №062/7/18-4960, від 24.07.2014 року №062/7/18-5981, від 23.09.2014 року №062/07/18-7961;

першого заступника директора Департаменту комунальної власності ОСОБА_5 щодо листів від 01.12.2014 року №062/05/08-10452, від 26.03.2015 року №062/05/08-3274, від 25.05.2015 року №062/05/08-5776;

зобов'язання посадових осіб Департаменту комунальної власності виконавчого органу КМР (КМДА) здійснити організаційно-правові заходи щодо укладання договору оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. І.Пулюя, 5 літ. А площею 13 кв.м. строком на 2 роки 363 дні.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києві від 31.08.2016 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії заступника начальника відділу оцінки і перспективного розвитку майнових відноси ОСОБА_3, який проводив рецензії звіту станом на 31.01.2014 та 31.07.2014 та заступника директора Департаменту комунальної власності виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_4 щодо викладення у листі від 24.07.2014 року № 062/7/18-5981 вимоги про надання звіту про оцінку майна з новою датою здійснення оцінки.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Департамент комунальної власності виконавчого органу КМР (КМДА) подали апеляційну скаргу про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції в частині задоволення позову та просять постановити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому посилаються на неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем. З метою ведення своєї підприємницької діяльності він звернувся з заявою до КП «Київжитлоспецексплуатація» про виділення в оренду приміщення, що і було зроблено.

В лютому 2014 року позивач звернувся до Департаменту комунальної власності м. Києва з заявою та пакетом документів, необхідних для укладення договору оренди, в тому числі звітом про оцінку майна.

За результатами перевірки звіту станом на 31.01.2014 року та 31.07.2014 року заступник начальника відділу оцінки та перспективного розвитку майнових відносин дійшов висновку, що останній не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після усунення зазначених недоліків.

При цьому, рецензентом не наведено ані конкретного переліку недоліків, ані обґрунтування висновків.

Про результати перевірки звіту позивача було повідомлено листами заступника директора Департаменту ОСОБА_4 та першого заступника директора ОСОБА_5

Крім того, лист ОСОБА_4 від 24.07.2014 року № 062/7/18-5981 містив вимогу про надання нового звіту про оцінку майна з новою датою проведення оцінки, хоча попередній звіт ще був чинним.

Вирішуючи питання щодо правомірності таких дій, колегія суддів виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, Департамент комунальної власності м. Києва зазначають, що наданий позивачем звіт про оцінку майна містив порушення вимог п.п. 16, 43, 47, 48, 52, 53, 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Однак, судова колегія не погоджується з такими доводами апелянта.

Національний стандарт N 1 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

У своїх рецензіях ОСОБА_3 вказує на порушення вимог стандарту, а саме:

п.16 - визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача;

п. 43 - інформаційними джерелами для застосування дохідного підходу є відомості про фактичні та (або) очікувані доходи та витрати об'єкта оцінки або подібного майна;

п. 47 - порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування;

п. 48 - для визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати визначеним критеріям;

п. 52 - оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків;

п. 53 - обов'язки оцінювача залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки;

п..56 - звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі.

З аналізу вищевикладеного чітко вбачається, що перелічені рецензентом пункти Національного стандарту № 1 за своєю суттю є правилами та принципами здійснення оцінки майна. Сам лише їх перелік без чіткої конкретизації порушень не може вважатись належним обґрунтуванням недоліків звіту, оскільки у позивача фактично відсутня можливість виправити останні.

Більше того, колегія суддів зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Руїс Торіха проти Іспанії» (заява №18390/91) від 23 листопада 1994 року, «Суомінен проти Фінляндії» (заява №37801/97) від 1 липня 2003 року, «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про протиправність дій заступника начальника відділу оцінки і перспективного розвитку майнових відносин ОСОБА_3, який проводив рецензії звіту станом на 31.01.2014 та 31.07.2014 року, щодо не зазначення конкретних порушень вимог нормативно-правових актів.

Ще одним доводом апеляційної скарги є твердження, що ФОП ОСОБА_2 необхідно надати новий звіт про оцінку майна станом на нову дату у зв'язку з істотним впливом зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, девальвації національної валюти тощо) на ринок нерухомості України.

Колегія суддів не може пристати на таку правову позицію, оскільки відповідно до вимог абз. 4 п. 2 Методики оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою КМУ від 10.08.1995 року № 629, та абз. 2 п. 5.8 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням КМР від 21.04.2015 року № 415/1280, результати незалежної оцінки є чинними протягом шести місяців від дати оцінки, якщо інший строк не передбачений у звіті щодо незалежної оцінки.

У висновку оцінювача про вартість майна станом на 31.01.2014 року зазначено термін його дії 1 рік. Тобто, у заступника директора Департаменту ОСОБА_4 не було правових підстав для витребовування в позивача звіту з новою датою оцінки станом на 24.07.2014 року.

При цьому, твердження апелянта, що лист ОСОБА_4 не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, колегія суддів оцінює критично. Оскільки ОСОБА_2 заявлялась вимога про визнання протиправними дій щодо направлення листа з необґрунтованою вимогою про надання нового звіту, однак сам лист не оскаржувався.

Таким чином, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києві від 31.08.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.