Справа № 760/7283/16-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/7283/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Оксюта Т.Г. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А
24 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого-судді: Кучми А.Ю.
суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,
за участі секретаря: Козлової І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 06.06.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Адміністрації прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України, Адміністрації прикордонної служби України про:
визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги;
стягнення з Міністерства оборони України на користь позивача одноразової грошової допомоги.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.06.2016 вищевказаний адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. У задоволенні решти позовних вимог та вимог до Адміністрації Державної прикордонної служби України відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач - Міністерство оборони України подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок виконання військового обов`язку у розмірах, що передбачені ст.ст. 16, 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» № 5040-VI від 04.07.2012 та відповідно до Постанови КМ України № 975 від 25.12.2013, оскільки право на таку допомогу виникає на момент встановлення інвалідності, отже така допомога повинна призначатись та виплачуватись в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. Позивачем не надано до суду жодних доказів, які б підтвердили, що він проходив військову службу в Збройних Силах України або був військовослужбовцем іншого утвореного відповідно до законів України військового формування та правоохоронного органу спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Апелянт вважає, що оскільки позивач звільнявся з Прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись Адміністрацією Державної прикордонної служби України, а не Міністерством оборони України. Позивачем не надано копії документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Повноважний представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити останню без задоволення.
Повноважний представник Адміністрації прикордонної служби України підтримав позицію позивача.
Повноважний представник відповідача підтримав, викладену позицію в апеляційній скарзі та просив задовольнити подану апеляційну скаргу.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_1 від 01.02.2016 позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 15).
Згідно довідки МСЕК № 198243 від 20.01.2016 позивачу первинно встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням контузією, які пов`язані з виконанням військової служби (а.с. 16).
В матеріалах справи міститься також довідка МСЕК № 037262 від 24.04.2013 , якою встановлено ОСОБА_1 ІІІ групу інвалідності 22.04.2013, однак колегія суддів не може взяти її до уваги, оскільки вона не подавалась позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 та МОУ, а отже не була предметом їх розгляду.
Крім того, дана довідка та всі інші матеріали справи не спростовують дані, викладені в довідці МСЕК № 198243 від 20.01.2016.
Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 553 від 11.03.2013 поранення (контузія) та захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 18).
Згідно довідки Уманського об`єднаного міського військового комісаріату № 4/1892 від 18.12.2015 ОСОБА_1 дійсно проходив строкову військову службу з 23.10.1982 по 22.02.1985, в тому числі брав участь у бойових діях в Афганістані з 01.09.1983 по 20.02.1985 в складі в/ч НОМЕР_2 (а.с. 19).
Позивачем подано до суду його заяву адресовану Військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністру оборони України про вжиття заходів щодо опрацювання поданих ним документів, направлення відповідного пакету документів до Міністра оборони України через Департамент фінансів Міністерства оборони України для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно ст.ст. 16-16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.
Однак, Міністерство оборони України не визнало право позивача на отримання допомоги як інваліда ІІ групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби.
Також, позивач звертався до Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку встановленням інвалідності ІІ групи, внаслідок виконання обов`язків військової служби, нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення йому ІІ групи інвалідності (а.с. 25).
Листом № 11/Н-1590 від 22.03.2016 відповідач - Адміністрація Державної прикордонної служби України відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що жодним нормативно-правовим актом України не встановлено, що Прикордонні війська України чи Державна прикордонна служба України є правонаступником військових частин та підрозділів Прикордонних військ КДБ СРСР, дислокованих за межами території України. Відсутні нормативні приписи, які зобов`язують або надають повноваження Адміністрації Держприкордонслужби України виплачувати одноразову грошову допомоги військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР. Крім цього, на обліку в органах Держприкордонслужби позивач не перебуває. Будь-які інші правовідносини між органами Держприкордонслужби та позивачем відсутні (а.с. 26-27).
Відповідно до п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);
Колегія суддів, зазначає, що подання позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви та доданих до неї документів повністю узгоджується із вимогами Порядку № 975.
Відповідно до приписів п. 12-13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Позивач надав Міністерству оборони України безпосередньо та через уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_2 необхідні документи для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Таким чином, саме на Міністерство оборони України повинен бути покладений обов`язок нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини третьої ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною дев`ятою статті 1 Закону 2232 визначено, що Військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу.
Згідно п 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого Постановою КМ України, № 393 від 17.07.1992, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Вищенаведене спростовує доводи апелянта про те, що позивач військовослужбовцем Збройних Сил України не був, тому на нього не розповсюджується положення ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.
Закон України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції від 25.12.2015) (далі - Закон України № 2011-XII від 20.12.1991) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно частини другої ст. 16 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п.п. б п. 1 ст. 16-2 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії Міністерства оборони України та зобов`язав здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги.
Щодо тверджень апелянта про те, що даний спір належить до підсудності до окружного адміністративного суду, а тому оскаржуване рішення є таким, що розглянуто неповноважним судом, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки одноразова грошова допомога військовослужбовців є однією з форм соціального захисту військовослужбовців, а відтак на спірні правовідносини поширюються положення п. 4 частини першої ст. 18 КАС України.
З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 06.06.2016 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено: 31.10.2016.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Безименна Н.В.