Справа № 805/2741/16-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/2741/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 р. Справа №805/2741/16-а

час прийняття постанови: 12:15

Донецький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Нестеренко Н.Л.,

за участю сторін

представника позивача не з’явився,

представника відповідача не з’явився,

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов’язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» не була самостійним платником податку на прибуток, а податок на прибуток сплачувався консолідовано юридичною особою. Також, відповідач зазначив, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» та Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» є самостійними податковими агентами, тобто особами відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб. Таким чином, один податковий агент (Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго») за рахунок своєї переплати буде виконувати обов’язки іншого податкового агента (Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа»).

Просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі та розглянути справу без участі представника відповідача.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 03337119, що підтверджується випискою з ЄДР.

Позивач в своїй структурі має відокремлений підрозділ Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» з ідентифікаційним кодом 03562477 за адресою: м. Волноваха, вул. Мєндєлєєва, буд.17а, який було створено 20.06.2008року, що підтверджується витягом з ЄДР.

Статус державної фіскальної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Разом з тим, листом від 24.06.2016року за №4215/8/05-33-20-12 відокременому підрозділу позивача було відмовлено в проведенні заліку розрахунків з посиланнями на приписи п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України в частині пропущення строку 1095 днів для здійснення повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань.

Також, судом встановлено, що 03.03.2014року позивачем до контролюючого органу було надано розрахунок податкових зобов’язань щодо сплати консолідованого податку на прибуток підприємств за 2013рік, в якому була визначена питома вага витрат відокремленого підрозділу у сумі витрат платника консолідованого податку на прибуток у розмірі 0,037959 та визначено в рядку 06 до зменшення 1 322 714грн.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань передбаченні статтею 43 Податкового кодексу України (надалі – ПК України).

Так, пунктом 43.1 статті 43 ПК України визначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми права, переплата сум грошових зобов’язань платника податку в особовому рахунку означає помилково та/або надміру сплачені грошові зобов'язання такого платника.

Згідно до пункту 43.2 статті 43 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

За вимогами пунктів 43.3 та 43.4 зазначеної вище статті обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

За приписами пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно з приписами п. 102.5. ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.115. п. 14.1. ст. 14 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання (переплата) – це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Тобто переплатою вважається сума надміру сплачених коштів до відповідного бюджету (залежно від податку).

Окрім цього, відповідно до п.п. 17.1.10. п. 17.1. ст. 17 ПК України у платника податку виникає право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов’язаний сплатити суму податкового зобов’язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов’язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов’язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій), у тому числі визначених пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов’язання з цього податку, без подання податкової декларації.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається з червня поточного звітного (податкового) року по травень наступного звітного (податкового) року включно.

Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році та не сплачують авансового внеску.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 20 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації), крім неприбуткових організацій, визначених пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов’язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов’язань.

Платник податку, який за підсумками першого кварталу (півріччя, трьох кварталів) звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал (півріччя, трьох кварталів) звітного (податкового) року та не сплачувати авансові внески: за підсумками першого кварталу - з червня - грудня звітного (податкового) року та січня - травня наступного звітного (податкового) року; за півріччя - з вересня - грудня звітного (податкового) року та січня - травня наступного звітного (податкового) року; за три квартали - з грудня звітного (податкового) року та січня - травня наступного звітного (податкового) року. Податкові зобов’язання визначаються на підставі поданих податкових декларацій.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов’язань.

Відповідно до п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов’язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов’язковою умовою для повернення надміру сплачених сум податків, зокрема, є наявність згідно даних податкової звітності позивача суми коштів, які на певну дату сплачені та зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату та

Розглядаючи питання правомірності відмови позивачу у врегулюванні питання переплати, яка рахується на його обліковому рахунку в рамках наданої відповідачем відповіді на заяву відокремленого підрозділу позивача від 12.05.2016року, суд зазначає про неправомірність висновків контролюючого органу стосовно відмови у поверненні надміру сплачених сум податків з підстав пропущення платником податків 1095денного строку, оскільки податковим органом під час обчислення зазначеного строку були враховані платіжні доручення від 28.05.2013року та 31.05.2013року про сплату авансових внесків, отже, останнім днем надання заяви про повернення надміру сплачених сум податку є 29.05.2016року. Разом з тим, спірна заява була подана до контролюючого органу 12.05.2016року, тобто в межах строків, що передбачені п.43.3 ст.43 Кодексу та п. 102.5. ст. 102 Кодексу.

За приписами п.п.14.1.115 п.14.1 ст.14 Кодексу надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, тобто сплачені до бюджету живими коштами.

Разом з тим, судом було досліджено КОР відокремленого підрозділу позивача з податку на прибуток за 2015рік, в графі «Сплачено до бюджету» якого протягом року відсутня інформація про сплату податку живими коштами.

Окрім іншого, суд зазначає, що відповідно п.п.133.1.1 п.133.1 ст.133 платниками податку на прибуток - резидентами є суб’єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що відокремлений підрозділ позивач не є самостійним платником податку на прибуток в розумінні ст.133 Кодексу, разом з тим помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню саме платнику податків (п.п.17.1.10 п.17.1 ст.17 Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що з вказаною заявою про повернення надміру сплачених коштів з податку на прибуток до контролюючого органу звернувся відокремлений підрозділ Виробничою одиницею Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа», який не є самостійним платником податку на прибуток, отже не має підстав вчиняти дії щодо заліку цієї суми переплати в рахунок сплати інших обов’язкових платежів.

В той же час, позивач та Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» є самостійними податковими агентами, тобто, особами за нарахування, утримання та сплату до бюджету податку на доходи фізичних осіб. Отже, за рахунок наявної переплати, позивач намагається виконати обов’язки іншого податкового агента Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» по сплаті податку на доходи фізичних осіб.

Зі змісту ч.1 ст.11 КАС України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст. 71 цього Кодексу встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

У відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 02.11.2016 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07.11.2016 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Христофоров А.Б.