Справа № 302/91/16-а, 2-а/302/13/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Справа № 876/3573/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, Міжгірського медичного коледжу про призначення судово-бухгалтерської експертизи по пенсійній справі та стягнення на її підставі визначену суму за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

01 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області, Міжгірського медичного коледжу про призначення пенсії з 1994 року і визначення розміру заборговарності пенсії по перерахунку з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 28.12.2015 року з урахуванням інфляції та індексації та стягнення визначеної заборгованості пенсії.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Із таким судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт, зокрема зазначив, що судом не було досліджено позовну вимогу про призначення незалежної судово-бухгалтерської експертизи з метою встановлення правильності нарахування пенсії за віком. Судом не витребувано її особову справу з архіву медичного коледжу де повинні знаходитися оригінали її письмових заяв про призначення пенсії за віком.

Апелянт у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її з підстав, що у ній наведені.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла 55-и річного віку. З 1964 року по 01.10.2013 року позивачка безперервно працювала в Міжгірському медичному училищі (коледжі). 30 квітня 2004 року позивач звернулась із заявою до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про призначення пенсії по віку. Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області позивачу призначено пенсію з 30.04.2004 року з врахуванням страхового стажу 45 років 5 місяців і 20 днів та заробітної плати за періоди з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року і з 01.07.2000 року по 30.04.2004 року. Позивач після призначення пенсії продовжувала працювати і за її заявами проводились чергові перерахунки пенсії в 2006, 2008, 2010, 2012, 2014 роках, а станом на 01.08.2015 року для розрахунку пенсії позивачу враховано 55 років 10 місяців і 23 дні страхового стажу і до виплати призначено пенсію 2308 грн. 44 коп. Ці відомості підтверджені матеріалами особової пенсійної справи о/р 108383.

Статтею 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особі, яка набула права на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього строку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, за кожний повний рік страхового стажу після досягнення пенсійного віку.

Згідно пунктами 8, 9 Порядку нарахування надбавки до пенсії за роботу після досягнення пенсійного віку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2003 року № 115 (далі - Порядок) передбачено, що заява про одержання пенсії з більш пізнього строку з метою нарахування надбавки подається працівником власнику підприємства, установи, організації або уповноваженому ним органу. Власник або уповноважений ним орган подає зазначену заяву разом з іншими необхідними для призначення пенсії документами до органів Пенсійного фонду. Орган Пенсійного фонду приймає рішення про призначення пенсії і одночасно видає розпорядження про її невиплату у зв'язку з продовженням роботи з метою нарахування надбавки. Копія розпорядження надсилається заявнику. У разі подання пенсіонером заяви про відмову одержувати пенсію в період роботи з метою нарахування надбавки орган Пенсійного фонду видає розпорядження про припинення виплати пенсії. Копія розпорядження надсилається заявнику.

Вимогами пунктів 10, 11 Порядку передбачено, що заяви пенсіонерів, які в період роботи відмовилися одержувати пенсію, а також осіб, які виявили бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього строку, реєструються в журналі реєстрації рішень відповідного органу Пенсійного фонду та зберігаються у пенсійних справах. Орган Пенсійного фонду видає розписку із зазначенням дати реєстрації заяви заявнику або представнику відповідного підприємства, установи, організації. Надбавка нараховується на підставі заяви про відновлення виплати пенсії та документів про роботу після призначення пенсії (трудової книжки). Орган Пенсійного фонду в 5-денний строк після одержання заяви про відновлення виплати пенсії видає розпорядження про відновлення виплати пенсії та нарахування надбавки до неї.

На момент досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку, чинним на той час законодавством не було передбачено надбавок або підвищень до пенсії у разі не виходу на пенсію, а така надбавка була передбачена лише з 01.07.1998 року, коли ч. 1 ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення» була доповнено пунктом, який передбачав надбавку до пенсії за віком за роботу після досягнення пенсійного віку.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» не має зворотної сили, а тому вимоги позивача про нарахування надбавки до пенсії з урахуванням часу невиходу на пенсію з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 01.01.2004 року включно є безпідставними.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», така надбавка набула іншої форми - підвищення до пенсії, яка передбачена ст. 29 цього Закону.

Проте, ні позивач, ні установа, де вона працювала, не зверталися до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області із відповідною заявою про отримання пенсії з більш пізнього віку або будь-яким іншим повідомленням ні з моменту, коли надбавка до пенсії була включена до Закону України «Про пенсійне забезпечення», ні з моменту, коли вступив у дію новий Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що передбачав вже підвищення до пенсії.

Враховуючи те, що позивач отримує пенсію за віком з 30.04.2004 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обчислення пенсії їй проводилося відповідно до загального трудового стажу та на підставі поданої заяви до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області. Щодо отримання надбавки до пенсії за роботу після досягнення пенсійного віку, яка нараховується відповідно до Порядку, який визначає законні дії відповідача основним моментом призначення перерахунку та отримання в подальшому підвищеного розміру пенсії є подання заяви про відмову одержувати пенсію в період роботи, яка позивачем не подавалась, а тому вимоги ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку пенсії за період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по 28.12.2015 року задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2016 року у справі № 302/91/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 01 листопада 2016 року.