Справа № 825/1116/16
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2016-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року Чернігів Справа № 825/1116/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Поліщук Л.О.,
за участі секретаря Скугоревої Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, без фіксації судового засідання, в порядку ч.1 ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Козелецього районного військового комісаріату Чернігівської області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач 16.06.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Козелецього районного військового комісаріату Чернігівської області (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в якому просить зобов`язати відповідачів на виконання розпорядження начальника ГУП ГШ ЗС України від 26.05.2015 №321/К/4506 та листа заступника військового комісара-начальника відділу обліково-мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 №3565 від 19.06.2015 оформити необхідні документи на громадянина ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , для атестування до присвоєння первинного військового звання «молодший лейтенант запасу» за військово-обліковою спеціальністю 290400 з подальшим прийняттям його на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу і призначенням на посаду офіцера відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 , шпк «старший лейтенант». Штат №03/782, ВОС -2904003 та направити їх по команді.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що ним неодноразово подавались рапорти про присвоєння йому первинного офіцерського звання, як під час військової служби, так і під час перебування в запасі та службі у військовому резерві. В травні 2016 позивач звернувся до відповідачів з клопотанням про оформлення необхідних документів на виконання розпорядження начальника ГУП ГШ ЗСУ на громадянина ОСОБА_1 для атестування до присвоєння первинного військового звання «молодший лейтенант запасу» за військово-обліковою спеціальністю 290400 з подальшим прийняттям його на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу і призначенням на посаду офіцера відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте відповідачами відмовлено ОСОБА_1 у виконання розпорядження начальника ГУП ГШ ЗС України від 26.05.2015 №321/К/4506 та запропоновано звернутися до військової частини де є вакантні посади для проходження відповідного відбору та на підставі клопотання командира оформити необхідні документи у військовому комісаріаті за місцем перебування на військовому обліку. Таким чином, відповідачі не виконали обов`язкові для виконання розпорядження начальника ГУП ГШ ЗС України від 26.05.2015 №321/К/4506.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 надав до суду заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки про неможливість вчинення дій зазначених у листі ТВО начальника Головного управління персоналу ГШ ЗС України від 26 травня 2015 року № 321/К/4506 повідомлено позивача Козелецьким РВК листом від 06 червня 2016 року № 2202, на тій підставі, що йому необхідно пройти додаткову підготовку. Таким чином, відповідач діяв у спосіб та у межах повноважень, вчинив всі дії передбачені вимогами чинного законодавства України.
Представник Козелецього районного військового комісаріату Чернігівської області до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив та заперечень на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з клопотанням про оформлення необхідних документів на виконання розпорядження начальника ГУП ГШ ЗСУ на громадянина ОСОБА_1 для атестування до присвоєння первинного військового звання «молодший лейтенант запасу» за ВОС 290400 з подальшим прийняттям його на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу і призначенням на посаду офіцера відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.05.2016 №101 сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону звільнено з військової служби у запас за підпунктом «є» пункту 1 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». З 05.05.2016 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення (а.с.63).
23.05.2016 Чернігівський обласний військовий комісаріат у листі №;1835 зазначив, що відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 11.12.2015 № Д-5 «Про особливості прийняття громадян України на військову службу за контрактом під час особливого періоду» змінено порядок прийняття громадян на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу до Збройних сил України. Громадяни України приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу на підставі клопотання командира військової частини (установи) у разі прийняття ними позитивного рішення. Крім того, вказано, що для позитивного вирішення даного питання позивачу запропоновано звернутись до військової частини (установи) де є вакантні посади, для проходження відповідного відбору та на підставі клопотання командира оформити необхідні документи у військовому комісаріаті за місцем перебування на військовому обліку (а.с.12).
06.06.2016 Козелецький районний військовий комісаріат повідомив позивача листом №2202 про те, що в 2015 році, був звільнені з лав Збройних Сил України відповідно до наказу військового комісара № 22 від 06.03.2015 та став на облік до Козелецького РВК і перебуваючи в запасі, командуванням РВК порушувалися питання про присвоєнням тому первинного офіцерського звання з подальшим укладанням контракту на посаді офіцера відділення комплектування Козелецького РВК шпк «старший лейтенант». В процесі розгляду документів, позивач був мобілізований повторно на посаду відповідального виконавця мобілізаційного відділення Козелецького РВК відповідно до наказу військового комісара № 30 від 18.03.2015. На момент отримання телеграми ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку позивач додає до свого звернення від 19.06.2015 № 3065, він вже перебував на дійсній військовій службі осіб, призваних під час мобілізації на особливий період, тому виконати вимоги зазначені в телеграмі, котрі стосуються лише осіб, які перебувають в запасі, застосувати щодо позивача було неможливо (а.с.20).
Військова частина НОМЕР_2 листами від 10.06.2016 №116/9/3/7107, від 21.06.2016 №116/9/3/7668, від 30.06.2016 №116/9/3/8020 неодноразово повідомляла позивача, що він може бути атестований до присвоєння первинного військового звання офіцерського складу з подальшим прийняттям на військову службу за контрактом на посаду, яка відповідає здобутої ним повної вищої освіти та досвіду військової служби (роботи) (а.с.35,81,104).
Відповідно до довідки Козелецького районного військового комісаріату від 06.10.2016 №3527 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 станом на 06.10.2016 в оперативному резерві першої черги Козелецького РВК не перебуває та службу у військовому резерві не проходить (а.с.151).
Даючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 1.1 Переліку військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 20 червня 2012 року № 412/ДСК «Про затвердження Переліку військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу, Переліку військових посад осіб офіцерського складу, які можуть бути заміщені військовослужбовцями-жінками, Переліку військово-облікових спеціальностей, за якими може бути присвоєно первинне військове звання молодшого лейтенанта запасу» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 липня 2012 року за № 1190/21502) (далі - Перелік) військово-облікова спеціальність (далі - ВОС) - це категорія військового обліку, яка визначає військовослужбовцям та військовозобов`язаним військову спеціальність та належність до виду (роду) військ (сил).
ВОС має цифрове позначення (номер, код) та найменування, що дозволяє вести автоматизований військовий облік.
Відповідно до пункту 1.3 Переліку, перелік ВОС включає військові спеціальності, опанування якими дозволяє громадянам України виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до пункту 1.4 ВОС мають шестизначне цифрове позначення (код). Перші дві цифри є кодом групи, до якої входить ВОС, чотири наступні цифри - спеціальність у групі.
ВОС класифікується за характером службової діяльності осіб офіцерського складу і поділяються на спеціальності: командного профілю (групи 01 - 039); інженерного і технічного профілю (групи 42 - 67); юридичного профілю (група 85); медичного профілю (група 90); ветеринарного профілю (група 99).
Відповідно до пункту 2.16. Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗС України, затвердженої наказом МО України від 10 квітня 2009 року № 170 (далі - Інструкція № 170) на військову службу за контрактом на посади рядового, сержантського, старшинського і офіцерського складу відбираються придатні до військової служби за станом здоров`я громадяни України, які виявили бажання проходити військову службу у Збройних Силах України, мають відповідний рівень освіти, набутий досвід служби або професію, споріднену з військово-обліковою спеціальністю (далі - ВОС). Спорідненою ВОС вважається в межах одного напряму підготовки інша ВОС, під час комплектування посад за якою допускається призначення військовослужбовців без додаткової підготовки.
Метою проведення заходів з відбору осіб, які можуть розглядатись кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом (далі - кандидати), є всебічне вивчення моральних, ділових, фізичних, інтелектуальних, професійних та,інших особистих якостей, ставлення до служби у Збройних Силах України та готовність до виконання військового обов`язку.
Відповідно до освіти позивач має цивільну спеціальність споріднену з ВОС юридичного профілю тобто 850300 «юрисконсультська робота» (розділ II Переліку військово-облікових спеціальностей осіб офіцерського складу, затверджений наказом МО України від 16.07.2012 № 412/ДСК), а первинне військове звання «молодний лейтенант запасу» позивач просить присвоїти йому за ВОС-290400 - «мобілізаційно-кадрова робота у військових комісаріатах».
Відповідно до розділу II Переліку за ВОС - 290400 «мобілізаційно-кадрова робота у військових комісаріатах» призначаються офіцери інших ВОС, які проходили військову службу на командних і штабних посадах в органах військового управління, військових частинах (підрозділах), установах, ВВНЗ (вищих військових навчальних закладах), ВНП ВНЗ (військових навчальних підрозділах вищих військових навчальних закладів).
Відповідно до довідки Козелецького РВК від 18 липня 2016 року № 2597 (а.с.142) позивач на командних і штабних посадах, у зазначених вище органах, військову службу не проходив, тому суд приходить до висновку, що відповідачі не мали правових підстав вчиняти ті чи інші дії щодо присвоєння позивачу первинного військового звання «молодший лейтенант запасу» за ВОС-290400.
Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, що позивачу необхідно пройти додаткову підготовку так як цивільна спеціальність споріднена з військово-обліковою спеціальністю, але не в межах одного напрямку підготовки. Тому, приймаючи до уваги пункту 2.16. Інструкції № 170, а саме те, що на військову службу за контрактом на посади рядового, сержантського, старшинського і офіцерського складу відбираються громадяни, які мають відповідний рівень освіти, набутий досвід служби або професію, споріднену з військово-обліковою спеціальністю (спорідненою ВОС вважається в межах одного напряму підготовки інша ВОС, під час комплектування посад за якою допускається призначення військовослужбовців без додаткової підготовки), позивач повинен пройти додаткову підготовку.
Крім того, про потребу проходження курсу військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності визначає пунктом 104 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (далі - Положення № 1153). Відповідно до вказаного пункту, особи сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або проходять службу у військовому резерві, мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, з урахуванням потреби в офіцерах такої спеціальності можуть призначатися на посади, що підлягають заміщенню особами молодшого офіцерського складу.
Отже, Положенням № 1153 визначено умови при яких та чи інша особа може бути призначена на посаду, що комплектується особами молодшого офіцерського складу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач даним умовам не відповідає, оскільки він є особою сержантського чи старшинського складу, яка проходить військову службу за контрактом або військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період; не проходить військову службу у військовому резерві (а.с.151); не пройшов курс військової підготовки за напрямом.
Відповідно до абзацу 42 пункту 2.20 Інструкції № 170 громадяни з вищою освітою, які виявили бажання навчатись за державним замовленням за програмою підготовки офіцерів запасу, звертаються із заявою до керівника військового навчального закладу, де здійснюється ця підготовка. Керівник військового навчального закладу направляє цих громадян до районних військових комісаріатів за місцем їх проживання чи перебування, де проводиться медичне обстеження і професійно-психологічний відбір у порядку, визначеному цим пунктом Інструкції. За результатами медичного обстеження і професійно-психологічного відбору керівник військового навчального закладу приймає рішення про допуск громадянина до участі в конкурсному відборі на навчання на курсі підготовки офіцерів запасу за державним замовленням. Перед початком цієї підготовки з громадянином укладається контракт про навчання за державним замовленням та контракт про проходження військової служби на посадах офіцерського складу після завершення навчання. Проекти наказів Міністра оборони України про присвоєння первинного військового звання молодший лейтенант громадянам, які за державним замовленням навчалися за програмою підготовки офіцерів запасу, прийняття їх на військову службу за контрактом та призначення на посади офіцерського складу, а також облікові документи опрацьовуються у військових навчальних закладах, де здійснювалась ця підготовка, та подаються на підпис не пізніше ніж за три місяці до дня випуску. Накази Міністра оборони України про присвоєння первинного військового звання, прийняття на військову службу за контрактом і призначення на посади громадян, які за державним замовленням навчалися за програмою підготовки офіцерів запасу, доводяться до районних військових комісаріатів за місцем проживання чи перебування цих громадян. Районні військові комісаріати забезпечують направлення громадян до місць проходження військової служби згідно з наказами Міністра оборони України.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби: особи сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, мають вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче бакалавра, пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, у тому числі ті, які проходять службу у військовому резерві, з одночасним присвоєнням первинного військового звання офіцерського складу, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.
Дані обставини зазначені відповідачем у його відповіді на звернення позивача від 06 червня 2016 року № 2202, де зазначено, що ОСОБА_1 необхідно пройти додаткову підготовку (а.с.143).
Відповідно до статті 3 Статуту внутрішньої служби ЗС України (далі - Статут), який затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548 військова служба у ЗС України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом вітчизни.
Відповідно до статтей 13, 237 Статуту військовослужбовець зобов`язаний повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість; загартування військовослужбовців проводиться з метою підвищення стійкості їх організму до змін фізичних факторів довкілля, до умов, пов`язаних з особливостями військової служби і виконанням бойових завдань.
Таким чином, Статутом не проводиться розподіл між категоріями військовослужбовців, тобто вимоги щодо фізичного розвитку, загартованості, тренованості та здатності виконувати бойові завдання ставляться до усіх військовослужбовців не зважаючи на те, хто на якій посаді перебуває і які обов`язки виконує.
Крім того суд зазначає, що лист ТВО начальника Головного управління персоналу ГШ ЗС України від 26 травня 2015 року № 321/К/4506 не є розпорядженням, тобто нормативно-правовим актом обов`язковим до виконання, а носить рекомендаційний характер.
Відповідно до пункту 2.1 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16 вересня 2013 року № 200 (далі - Інструкція з діловодства) документування управлінської діяльності полягає у створенні документів, в яких зазначається, з дотриманням установлених правил, інформація про управлінські дії.
Відповідно до підпункту 2.1.2 пункту 2.1 Інструкції з діловодства управлінська діяльність військової частини здійснюється шляхом видання розпорядчих документів.
Відповідно до підпункту 2.1.6 пункту 2.1 Інструкції з діловодства, розпорядження - вид розпорядчого документа, виданий начальником штабу військової частини, першим заступником керівника установи, а в разі його відсутності - одним із перших заступників керівника. Розпорядження також може видаватись від імені командира (керівника) військової частини.
Отже, з наведеного випливає, що лист ТВО начальника Головного управління персоналу ГШ ЗС України від 26 травня 2015 року № 321/К/4506 на який посилається позивач не є розпорядженням, а отже документом управлінської діяльності.
Відповідно до підпункту 2.2.1 пункту 2.2 Інструкції у Генеральному штабі ЗС України видаються такі розпорядчі документи: накази ГШ ЗС України з основної діяльності; накази начальника ГШ - Головнокомандувача ЗС України, першого заступника начальника ГШ ЗС України (по особовому складу) відповідно до номенклатури призначення; накази начальника ГШ - Головнокомандувача ЗС України (по стройовій частині); накази (директиви) ГШ ЗС України (з питань здійснення організаційних (організаційно-штатних)заходів); накази ГШ ЗС України (з питань мобілізації та мобілізаційної готовності); накази (директиви) ГШ ЗС України (із стратегічного (оперативного) планування застосування ЗС України) та бойової готовності; спільні накази (директиви) МО України та ГШ ЗС України (із стратегічного (оперативного)планування застосування ЗС України) та бойової готовності; спільні накази (директиви) МО України та ГШ ЗС України (з питань реформування, розвитку ЗС України та здійснення організаційних (організаційно-штатних) заходів); розпорядження першого заступника начальника ГШ ЗС України.
Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, розпорядження у ГШ ЗС України може видаватись лише першим заступником начальника ГШ, а лист від 26 травня 2015 року № 321/К/4506 підписаний ТВО начальника Головного управління персоналу ГШ ЗС України, що відповідно підтверджує той факт, що даний лист не є розпорядженням, не є обов`язковим до виконання, а носить рекомендаційний характер.
Крім того, 11 грудня 2015 року за № Д-5 була прийнята спільна Директива Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗС України «Про особливості прийняття громадян на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду» (далі - Директива). Відповідно до вказаної Директиви змінено порядок прийняття громадян на військову службу за контрактом офіцерського складу. Відповідно до вказаної директиви на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу приймаються громадяни на підставі клопотання командира військової частини.
Відповідно до додатку до вказаної Директиви - «Особливості прийняття громадян України на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу під час дії особливого періоду» питання щодо прийняття громадян на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу можливе лише після прийняття позитивного рішення командиром військової частини за результатами розгляду кандидатури претендента на офіцерську посаду, що свідчить про відсутність обов`язку того чи іншого командира (начальника) щодо прийому на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу усіх бажаючих без винятку.
Таким чином, лист ТВО начальника Головного управління персоналу ГШ ЗС України від 26 травня 2015 року № 321/К/4506 суперечить Директиві, а тому не підлягає виконанню.
Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача про те, що йому 01 травня 2016 року було присвоєно 6 ранг державного службовця, оскільки не надано документів на підтвердження даного факту, а Законом України «Про державну службу» не передбачено того, що ранги державних службовців є видом спеціальних звань, як про це заявляє позивач.
До того ж, 01 травня 2016 року позивач, ще перебував на дійсній військовій службі, оскільки, звільнений з військової служби та виключений зі списків особового складу 05 травня 2016 року наказом командира військової частини В 1688 № 101 від 05 травня 2016 року, що підтверджується записами на 5 аркуші військового квитка наданого позивачем до суду та копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 травня 2016 року № 101.
Таким чином, суд приходить до висновку, що первинне військове звання «молодший лейтенант запасу» за ВОС - 290400 позивачу не може бути присвоєно, а тому у задоволенні вимог про зобов`язання Чернігівського ОВК відповідно до листа від 26 травня 2015 року № 321/К/4506 підписаний ТВО начальника Головного управління персоналу ГШ ЗС України вчинити дії щодо присвоєння йому первинного військового звання «молодший лейтенант запасу» за ВОС - 290400 з подальшим прийняттям його на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу і призначити на посаду офіцера відділення комплектування Козелецького РВК необхідно відмовити.
Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частини третьої статті 2 КАС України).
Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук