Справа № 808/3335/16
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

04 листопада 2016 рокуСправа № 808/3335/16
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Прасов О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову

ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» Коваленко О.В.

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» Коваленко О.В. (надалі - відповідач), у якому позивач просить суд зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» Коваленко О.В. (вул.Велика Васильківська, 10, м.Київ, 01601) подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 07.05.2005, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1, 69118), яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ФІДОБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

Як зазначено у п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», за змістом частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (…) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Також, в абз.2,3 п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» зазначено, що суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відтак, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

У той же час, згідно з ч.3 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

З огляду на вказані норми законодавства та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України (справи, підвідомчі господарським судам) колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 16.02.2016 по справі №21-4846а15 дійшла висновку про те, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів. Аналогічна правова позиція також наведена у постанові Верховного суду України від 15.06.2016 у справі №826/20410/14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

01.03.2016 на підставі заяви про розміщення банківського вкладу «Іменні депозитні сертифікати» позивачу відкрито депозитний рахунок НОМЕР_3 в ПАТ «ФІДОБАНК», валюта депозиту долар США, сума депозиту 12500,00 доларів США. 01.03.2016 позивачем на зазначений рахунок були внесені відповідні грошові кошти, що підтверджується ощадним (депозитним) сертифікатом серії АА №000660, виданим ПАТ «ФІДОБАНК», а також квитанцією про здійснення касової операції №352693957 від 01.03.2016 в сумі 12500,00 доларів США. 08.04.2016 на підставі заяви про розміщення банківського вкладу «Іменні депозитні сертифікати» Позивачем внесено на депозитний рахунок № НОМЕР_4 в ПАТ «ФІДОБАНК» (валюта депозиту долар США) грошові кошти в сумі 11 400,00 доларів США.

На підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 №8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016 №783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 №142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку (ч.4 ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч.5 ст.44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку. Фонд має право прийняти рішення про продовження ліквідації банку на строк до двох років з можливістю повторного продовження на строк до одного року.

Як передбачено ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Повідомлення про ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» опубліковано у газеті «Голос України» №138 (6392) від 23.07.2016.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч.4 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Як зазначено у п.4.30 глави 4 розділу V «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого 05.07.2012 Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за №1581/21893 (надалі - «Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку»), у разі необхідності Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; […] клопотання Фонду в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) про виправлення помилки, допущеної Фондом в особі відповідного структурного підрозділу Фонду чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів; […]. Фонд за потреби має право вимагати від відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог.

Звідси, «Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку», врегульовані всі питання формування Реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до нього.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Звідси, питання, зазначені позивачем у позові не вирішуються в адміністративному судочинстві, оскільки згідно статті 1 Протоколу №1 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» пов'язані не з публічним, а з цивільним правом на володіння майном (вкладом, грошима, тощо).

На думку суду, вказаний спір повинен вирішуватись у порядку господарського судочинства у суді загальної юрисдикції відповідно до правил підсудності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу (ч.2 ст.109 КАС України).

Позивач звернувся до адміністративного суду з вимогами, які мають розглядатись за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України, у господарському суді.

За вказаних обставин суддя дійшов висновку, що дана позовна заява не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже у відкритті провадження у справі має бути відмовлено.

Згідно з п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Позивачем не подано до суду клопотання про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.109, 160, 165 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» Коваленко О.В. про зобов'язання вчинити певні дії.

Судом роз'яснюється право на звернення позивача до суду загальної юрисдикції у порядку господарського судочинства відповідно до правил підсудності.

Ухвала набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Суддя О.О. Прасов