Справа № 808/2828/16
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2828/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року (о 12 год. 15 хв.)

Справа № 808/2828/16

м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Батрак І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Токмацької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

до Комунального підприємства «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради

про стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Токмацька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – Токмацька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Комунального підприємства «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради (далі – КП «Токмак теплоенергія», відповідач), в якому просить стягнути з відповідача податковий борг у розмірі 219 024,67 грн., у тому числі з податку на додану вартість у сумі 205 513,00 грн., земельного податку з юридичних осіб у сумі 13 098,30 грн., надходження збору за спеціальне використання води у сумі 113,68 грн., плати за користування надрами у сумі 299,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі – ПК України) та зазначає, що згідно облікової картки платника у відповідача наявна заборгованість, яка виникла в результаті несплати узгоджених сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб, надходження збору за спеціальне використання води, плати за користування надрами, самостійно визначених платником податків шляхом подання відповідних податкових декларацій та розрахунків. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачено. На час розгляду справи у суді заборгованість відповідачем не погашена, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача податковий борг у загальному розмірі 219 024,67 грн.

Крім того, на адресу суду від відповідача 24.10.2016 надійшов відзив на позов, у якому зазначає, що з вимогами адміністративного позову згоден у повному обсязі. Пояснює, що КП «Токмак теплоенергія» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Токмак. У 2014 році відповідачем на виконання постанови КМУ №217 від 18.06.2014 «Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованими постачальниками природного газу», відкрито в уповноваженому банку АТ «Ощадбанк» спеціальні рахунки для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорій: населення, бюджетні установи, інші споживачі. Згідно даної Постанови КМУ всі кошти, що надходять на спеціальні рахунки теплопостачальних підприємств підлягають обов’язковому розподілу у відсотковому відношенні на рахунки теплопостачального підприємства та поточні рахунки НАК «Нафтогаз України» на підставі реєстру, затвердженого Національного комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Вказує, що на сьогоднішній день положення постанови обмежують можливість теплопостачальних підприємств, в тому числі відповідача, розпоряджатись власними коштами, а саме коштами, що надходять від споживачів послуги, та здійснювати оплату першочергових платежів, до яких відноситься й оплата податкових зобов’язань. Також посилається на ту обставину, що підприємство не в змозі вчасно та самостійно здійснити сплату задекларованих податкових зобов’язань, у зв’язку із тим, що Відділом примусового виконання рішень УДВС у Запорізькій області 25.03.2016 винесено постанову про арешт коштів боржника КП «Токмак теплоенергія» та накладено арешт на поточні рахунки підприємства. Накладення арешту на рахунки підприємства фактично паралізувало господарську діяльність, тому що підприємство не може здійснити виплату заробітної плати, сплати податків до бюджетів усіх рівнів та оплати спожитої електроенергії.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідачем до контролюючого органу було подано податкові декларації, відповідно до яких підприємством самостійно були визначені податкові зобов'язання з податку на додану вартість, у тому числі:

У встановлений законодавством строк податкове зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 205 513,00 грн. відповідачем сплачено не було, що саме представником відповідача визнано у відзиві на позов.

01.02.2016 відповідачем до контролюючого органу подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, відповідно до якої підприємством самостійно були визначені податкові зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб у розмірі 54 904,71 грн. Розмір щомісячних платежів орендної плати за період з січня по листопад 2016 року (включно) становить 4 575,39 грн. та за грудень 2016 року – 4 575,42 грн. Проте, самостійно визначені податкові зобов’язання за період з травня по липень 2016 року відповідачем не сплачені. Сума податкового боргу відповідача по земельному податку з юридичних осіб з урахуванням існуючої переплати у сумі 627,87 грн. становить 13 098,30 грн.

Згідно детального розрахунку податкового боргу від 31.08.2016 у КП «Токмак теплоенергія» наявна заборгованість із надходження збору за спеціальне використання води (з урахуванням переплати у сумі 0,98 грн.) у розмірі 113,68 грн., з плати за користування надрами (з урахуванням переплати у сумі 0,27 грн.) у розмірі 299,69 грн.

Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме 24.03.2016 директору підприємства під розписку вручена податкова вимога від 24.03.2016 №241-23 на суму 6 131,89 грн., про що свідчить його підпис у відповідній графі корінця податкової вимоги.

Зважаючи на несплату відповідачем у добровільному порядку узгодженого зобов’язання в установлені законодавством строки Токмацька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області звернулась із даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов’язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов’язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об’єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

За змістом п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

За приписами п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що КП «Токмак теплоенергія» самостійно визначено податкові зобов’язання з податку на додану вартість, земельного податку з юридичних осіб, надходження збору за спеціальне використання води, плати за користування надрами, які в установлені законодавством строки відповідачем сплачені не були.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку , визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 24.03.2016 директору підприємства під розписку вручена податкова вимога від 24.03.2016 №241-23 на суму 6 131,89 грн., про що свідчить його підпис у відповідній графі корінця податкової вимоги.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Суму податкового боргу відповідачем повністю погашено не було, у зв’язку із чим податкова вимога повторно не надсилалась.

За змістом пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Отже, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого строку.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 – 95.4 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На момент розгляду справи в суді сума податкового боргу у розмірі 219 024,67 грн. відповідачем не сплачена, заборгованість перед бюджетом не погашена, що саме представником відповідача визнано у повному обсязі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 КАС України, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, всебічно розглянувши матеріали справи, суд приймає визнання відповідачем адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги по стягненню з відповідача податкового боргу перед бюджетом в сумі 219 024,67 грн., у тому числі з податку на додану вартість у сумі 205 513,00 грн., земельного податку з юридичних осіб у сумі 13 098,30 грн., надходження збору за спеціальне використання води у сумі 113,68 грн., плати за користування надрами у сумі 299,69 грн. є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради (ідентифікаційний код 37510516) податковий борг у розмірі 219 024,67 грн. (двісті дев’ятнадцять тисяч двадцять чотири гривні 67 копійок), у тому числі:

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України –з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак