Справа № 591/3015/16-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 р. Справа № 591/3015/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Донець Л.О. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції 4-ї роти Управління патрульної поліції в м. Суми Байла Євгенія Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и л а:

16.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову серії ПС2 № 494973 в справі про адміністративне правопорушення, що прийнята 07.06.2016 року капралом поліції 4-ї роти Управління патрульної поліції м. Суми Байлом Є.А. (далі - відповідач) та якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП та Постанова).

Позивач зазначав, що 07.06.2016 року о 19 годині 20 хвилин, він керуючи автомобілем ГАЗ-33023, державний номерний знак НОМЕР_1, виїхав з двору будинку № 1 по вулиці О. Аніщенка в м. Суми, маючи намір продовжити рух в сторону вулиці Г. Кондратьєва і здійснив вимушену зупинку автомобіля (яка не перевищувала 5 хвилин), у зв'язку з виникненням сумніву щодо технічної справності автомобіля. Свідком зазначених обставин є його пасажир ОСОБА_5 Позивач вважає, що правил Дорожнього руху України, а саме - п. 3.34 - «зупинка заборонена» він не порушував, відтак підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідача не було. Відповідачем при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки правопорушення.

Також позивач просив суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, що порушено відповідачем по відношенню до нього, за відсутністю у його діях складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпП.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 11.07.2016 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що суду не надано будь-яких доказів щодо неправомірності дій відповідача при вирішенні питання про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєні порушення Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись фактично на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нове судове рішення про задоволення його адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Положення ст. 22 КУпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258).

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Колегія суддів зазначає, що дорожній знак - це технічний засіб організації дорожнього руху, який має умовні позначення, символи, які інформують учасників дорожнього руху про умови руху, його особливості і необхідні режими, а також про маршрут руху. Перелік і класифікація дорожніх знаків і їх вимоги до учасників дорожнього руху встановлюються главою 33 Правил дорожнього руху України, а їх умовний зовнішній вигляд - додатком № 1 до цих Правил. Більш розширено розміри, форма, зображення і технічні умови до дорожніх знаків встановлюється ДСТУ 4100-2002. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування (далі - ДСТУ 4100-2002).

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України зупинка, це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Дорожнім знаком «Зупинку заборонено» (3.34 Правил дорожнього руху України) визначено про заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії цього знака дорожнього знаку, зокрема, від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту.

Згідно з п. 10.5.29 ДСТУ 4100-2002 дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» повинен застосовуватись, щоб заборонити зупинки транспортних засобів і установлюється з того боку дороги, на якому вводиться заборона.

На ділянках доріг з кількістю смуг для руху в одному напрямку не менше двох знак 3.34 «Зупинку заборонено» повинен застосовуватись там, де, залежно від інтенсивності руху (таблиця 22), під час об'їзду транспортних засобів, що зупинилися, створюється підвищена небезпека зіткнень. Знак 3.34 встановлюється з обох боків дороги у місцях перетину її повітряними лініями електропередачі напругою 330 кВ і більше на відстані не менше 10 м від межі охоронної зони цих ліній.

Пунктом 10.1.1 ДСТУ 4100-2002 визначено, що дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо.). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП (накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів).

Судом встановлено, що постановою відповідача серії ПС2 № 494973 від 07.06.2016 року на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 57, далі - Постанова).

Як убачається із тексту оскаржуваної позивачем Постанови, - 07.06.2016 року о 19 годині 20 хвилин відповідачем було установлено, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ГАЗ-33023, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу біля будинку № 1 по вул. О. Анищенка в м. Суми в зоні дії дорожнього знаку 3.34 (зупинку заборонено), чим порушив п.п. 33.3.34 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо необгрунтованності позовної вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування Постанови, колегія суддів зазначає, що в цій Постанові відсутні посилання на те, що по вулиці Олександра Анищенка в м. Суми організовано односторонній рух. Відтак колегія суддів вважає встановленим, що в м. Суми в'їзд та рух автотранспорту на вул. Олександра Анищенка можливий як з вул. Герасима Кондратьєва, так і з вул. Петропавлівський.

За поясненнями позивача та відповідача, наданими суду першої інстанції, двоє дорожніх знаків 3.34 «Зупинку заборонено» розташовані в м. Суми при в'їзді на вул. Олександра Анищенка зі сторони вул. Герасима Кондратьєва, тобто інформація, яку передають ці знаки, спрямована до тих учасників руху, які виконують поворот з вул. Герасима Кондратьєва на вул. Олександра Анищенка.

Відповідачем не спростовані пояснення позивача, що надані судам першої та апеляційної інстанцій, про те, що 07.06.2016 року десь о 19 годині 20 хвилин, він, керуючи автомобілем ГАЗ-33023, державний номерний знак НОМЕР_1, повернув на вул. Олександра Анищенка з вул. Петропавлівський та здійснив зупинку транспортного засобу біля будинку № 1 по вул. Олександра Анищенка. У його полі зору (по напрямку руху в сторону вул. Герасима Кондратьєва) дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» був відсутній.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення позивач при в'їзді на вул. Олександра Анищенка з вул. Петропавлівської об'єктивно був обізнаний про поширення дії знаків 3.34 «Зупинку заборонено» на вул. Олександра Анищенка.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази, на які посилається суд в обґрунтування висновку про те, що позивач був обізнаний про наявність знаку «зупинку заборонено», оскільки тривалий час мешкає в даній місцевості та часто проїжджав повз нього.

В оскаржуваній Постанові також відсутні посилання на докази, які б безспірно підтверджували вищезазначені обставини, тобто посвідчували об'єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідачем не надано доказів в обґрунтування тверджень, викладених в письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивача, з приводу того, що на виконання вимог положень ст. 280 КУпАП та п. 9 Інструкції до часу прийняття оскаржуваної постанови позивачу ОСОБА_1 були роз'яснені його права та обов'язки та з'ясовані інші обставини, щоб могли мати значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх роз'яснення до моменту прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення, мала можливість вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Технічний запис обставин скоєння позивачем правопорушення та обставин розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення (інформація запис нагрудної відеокамери (відео реєстратора) відповідача) в матеріалах справи відсутній та за повідомленням Управління патрульної поліції в м. Суми від 31.10.2016 року знищений без можливості поновлення (а.с. 56).

Колегія суддів вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки відповідачем не надано суду безспірних доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ОСОБА_1 ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана Постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, скасування постанови Зарічного районного суду м. Суми від 11.07.2016 року, з прийняттям нового судового рішення про скасування оскаржуваної позивачем ОСОБА_1 Постанови, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та ті обставини, що мають значення для справи, та обставини, які суд вважав встановленими, є недоведеними, що призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Колегія суддів зазначає, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади/суб'єкта владних повноважень та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади/суб'єкта владних повноважень.

Статтею 222 КУпАП визначено компетенцію органів національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, виходячи із повноважень, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП, з урахуванням висновку про розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача ОСОБА_1 з порушенням процедури прийняття такого рішення, без урахування/встановлення усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, колегія суддів приходить до висновку, що після вирішення питання про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підлягає новому розгляду, а не закриттю.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п.п. 1, 2, ст.ст. 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2016 року - скасувати з прийняттям нового судового рішення про скасування постанови серії ПС2 № 494973 від 08 лютого 2016 року у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_1.

Справу про адміністративне правопорушення направити до капрала поліції 4-ї роти Управління патрульної поліції в м. Суми Байла Євгенія Андрійовича на новий розгляд.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Бартош Н.С.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 04 листопада 2016 року.