Справа № 2-а-100/10
Суддя: Чепурнов В. О.
Дата ухвалення: 2010-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-а-100/10
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В.О.,

при секретарі Багара Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перечин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС м.Ізюм БДПС ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АХ № 131426 від 12 березня 2010 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 12 березня 2010 року інспектором ДПС м.Ізюм БДПС ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2 винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АХ № 131426, згідно якої, він керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 625 км. автодороги Київ-Харків не виконав вимогу дорожнього знаку 5.41 ПДР України. З даною постановою він не погодився та пояснив вищевказаному інспектору, що 12 березня 2010 року, керуючи своїм автомобілем по автодорозі Київ-Харків, він побачив, що на табло висвітилась технічна несправність автомобіля, а тому змушений був здійснити вимушену зупинку на майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів загального користування для перевірки технічного стану автомобіля, включивши при цьому аварійну світлову сигналізацію. Однак, всупереч його поясненням, інспектором ДПС м.Ізюм БДПС ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2, винесено вказану постанову, згідно якої, його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. Вищевказану постанову вважає незаконною, та такою, що складена з грубим порушенням ст.ст.24, 55, 59 Конституції України, ст.ст. 33, 245, 251, 268, 280 КУпАП. Тому, на підставі вищенаведеного просить скасувати вказану постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, а тому суд розглядає справу у його відсутності, що відповідає положенням ст.128 КАС України.

На пропозицію суду, яку було викладено в ухвалі від 11 червня 2010 року, надати докази на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, не було надано відповідних доказів, тому суд вирішує справу на основі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 6 ст. 71 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з таких підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 статті 2 КАС України встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); з урахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно ст.18 ч.1 п.1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Згідно ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2010 року інспектором ДПС м.Ізюм БДПС ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2, винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АХ № 131426, згідно якої ОСОБА_1 по автодорозі Київ-Харків на 625 км, керував транспортним засобом «Mercedes Benz» д/н НОМЕР_2 не виконавши вимогу дорожнього знаку 5.41 ПДР України та згідно якої, його визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. (а. с. 4).

Крім цього встановлено, що позивач здійснив зупинку свого автомобіля у зоні дії дорожнього знаку 5.41 (Місце зупинки автобуса), увімкнувши при цьому аварійну світлову сигналізацію, через те, що на табло в автомобілі висвітилась технічна несправність, а тому змушений був здійснити вимушену зупинку на майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів загального користування для перевірки його технічного стану.

Згідно п. 15.14 Правил дорожнього руху України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 9.11 цих Правил.

Відповідно до п. 9.9 «а» цих Правил, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Згідно п. 1.10 вказаних Правил вимушеною зупинкою є припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі.

Як убачається із постанови, що оскаржується, в такій не зазначено доказів, на підставі яких було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, не враховано пояснення позивача з цього приводу, не зазначено свідків, які б могли підтвердити факт порушення позивачем під час керування транспортним засобом вимогу дорожнього знаку «Місце зупинки автобуса» тощо. Отже, із постанови взагалі не видно з яких підстав інспектор ДПС м.Ізюм БДПС ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2 встановив, що позивач порушив правила дорожнього руху.

Також, при складанні постанови субєктом владних повноважень інспектором ДПС м.Ізюм БДПС ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2 вчинено ряд порушень вимог ст. 280 КУпАП, а саме не зясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, в постанові відсутні відомості щодо винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу тощо.

Пленум Верховного Суду України Постановою № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертає увагу судів на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності (п.24).

Відповідно до Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої Наказом МВС України № 111 від 27 березня 2009 року взаємовідносини працівника ДПС з учасниками дорожнього руху мають ґрунтуватися на принципах дотримання законності, забезпечення свободи та недоторканності особи, забезпечення її прав, уважному, доброзичливому і поважному ставленні до громадян (п.28.1).

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вимушено здійснив зупинку свого транспортного засобу у зоні дії дорожнього знаку 5.41 (Місце зупинки автобуса) через несправність двигуна та те, що при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми діючих нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача належними доказами не спростовані, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Частиною 1 статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Так, відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропущення зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Оскільки позивач не був присутнім при розгляді адміністративної справи та не знав про накладення на нього адміністративного стягнення, а довідався про таке лише з постанови про відкриття виконавчого провадження, яка надійшла йому листом з відділу ДВС Перечинського РУЮ 31 травня 2010 року, тому суд вважає, що строк на звернення до суду пропущений ним з поважних причин, і такий підлягає поновленню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст.1,2,3,17,18,70,71, 86, 159-163 КАС України, ст.ст. 222, 251, 258, 288 КУпАП, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року, Інструкцією з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС 27 березня 2009 року за № 111, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити .

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АХ № 131426 від 12 березня 2010 року, винесену інспектором ДПС м.Ізюм БДПС ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн. 00 коп., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Головуючий: Чепурнов В.О.